Справа №760/23283/24				Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 	
Провадження № 11-кп/824/2116/2026				Доповідач ОСОБА_2 	

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

ВИРОК
Іменем України

14 квітня 2026 року м. Київ 

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року, 

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №12024100090002300 обвинуваченого  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, із середньою освітою, працюючого вантажником, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3011 КК України і призначенойому покарання у виді двох років пробаційного нагляду.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальну проваджені. 
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим в умисному одержанні доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем чи технологій та умисномузберіганні дитячоїпорнографію без мети збуту чи розповсюдження, за наступних обставин.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 , порушуючи суспільну мораль, тобто систему етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей в частині заборони поширення серед населення вульгарно-натуралістичної, цинічної, непристойної фіксації статевих актів із зображенням у будь-який спосіб дитини, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, день та час, але не пізніше 02.08.2024, з метою отримання доступу до матеріалів (відеофайлів) дитячої порнографії, використовуючи інформаційно-телекомунікаційні системи та технології, а саме мобільний телефон марки «REALMI», модель «M2004J19AG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , s/н   НОМЕР_3 V5W з сім-картою НОМЕР_4 , який належить йому на праві власності, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, умисно, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, в месенджері «Telegram» отримав доступ до відеофайлів, які відображають сцени статевих відносин відвертого порнографічного змісту та відносяться до продукції порнографічного характеру з ознаками дитячої порнографії та завантажив відеофайли, які відображають сцени статевих відносин відвертого порнографічного змісту та відноситься до продукції порнографічного характеру з ознаками дитячої порнографії, які, в подальшому умисно зберігав без мети збуту чи розповсюдження на накопичуваних пам`яті вище вказаного мобільного телефону до виявлення працівниками поліції, тобто до 02.08.2024.
Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС №СЕ-19/111-24/51191-M3 від 09.09.2024 за результатами проведеної судової мистецтвознавчої експертизи на наданій на експертизу карті пам`яті виявлено відеофайл «VID_20240802_193238_059.MP4», який відноситься до дитячої порнографії та згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС №СЕ-19/111-24/48842-МЗ від 29.08.2024 за результатами проведеної судової мистецтвознавчої експертизи на наданій на експертизу карті пам`яті серед файлів виявлено відеофайли, які відносяться до дитячої порнографії.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подала апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 3011 КК України у виді двох років пробаційного нагляду з позбавленням права займатись діяльністю та обіймати посади, пов`язані з вихованням дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років строком на 3 роки. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк перебування під вартою останнього з 02.08.2024 по звільнення з під варти, а саме до 26.09.2024 (55 днів) з урахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні пробаційного нагляду. На підставі ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «REALMI», модель «M2004J19AG»,ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який поміщено до спец пакету № WP00482004, як засіб вчинення кримінального правопорушення - конфіскувати в дохід держави. Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.08.2024 на речові докази: простирадло із слідами біологічного походження, яке поміщено до паперового конверту закріплено пломбою №NPU0482007; покривало зі слідами невідомої речовини поміщено до паперового конверту закріплено пломбою №NPU0482006; рушник зі слідами невідомої речовини поміщено до паперового конверту закріплено пломбою №NPU0482005; системний блок марки «Glite» чорного кольору, який опломбовано наліпкою №NPU0482003 та NPU0482004; системний блок марки CHIEFTEC CDB 650 S с\н 4710713239012 закріплено пломбою NPU0482012 скасувати. В решті вирок залишити без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції не призначивши ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Разом з тим, всупереч вимогам ст. 59-1 КК України, судом не покладено на ОСОБА_7 жодних обов`язків. Таким чином, суд безпідставно покращив становище обвинуваченого. 
Разом з тим, ОСОБА_7 використав свій мобільний телефон із сім-картою під час безпосереднього здійснення доступу до матеріалів (відео файлів) дитячої порнографії, у зв`язку з чим даний предмет являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення та підлягає спеціальній конфіскації. Окрім цього, під час вирішення питання щодо долі речових доказів суд першої інстанції не вирішив питання про скасування арешту майна відповідно до ст. 174 КПК України. 
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який поклався на розсуд суду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Ці вимоги закону місцевим судом виконані не в повному обсязі.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано вірно, як умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем чи технологій та умисне зберігання дитячої порнографію без мети збуту чи розповсюдження, за що передбачена кримінальна відповідальність відповідно до вимог ч. 1 ст. 3011 КК України.
Вирок суду першої інстанції оскаржується прокурором лише в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, а відтак колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України переглядає вирок суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального проступку, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що санкцією ч. 1 ст. 3011 КК України передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до п`яти років або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк від двох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Водночас, місцевий суд призначаючи  ОСОБА_7  покарання за ч. 1 ст. 3011  КК України призначив покарання у виді двох років пробаційного нагляду, при цьому не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьохроків, яке є обов`язковим та безальтернативним.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 16.02.2023 у справі №748//479/20, якщо додаткове покарання передбачається в санкції статті Особливої частини КК України як обов`язкове, то суд може його не призначати лише за наявності підстав, передбачених ч.2 ст. 69 КК України.
Однак, місцевий суд, не застосовуючи до  ОСОБА_7  за ч. 1 ст. 3011 КК України додаткового покарання, своє рішення не мотивував.
Крім того, відповідно до висновку, який викладений у постанові Верховного Суду у справі від 21.06.2022 № 171/869/21зазначено, що не є перешкодою для призначення покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та обставина, що засуджений на момент ухвалення вироку не працює на певній посаді та не проводить діяльність з використанням можливостей яких він вчинив кримінальне правопорушення.
З урахуванням наведених обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про призначення  ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 3011 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю та обіймати посади, пов`язані з вихованням дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років строком на 3 (три) роки.
При цьому, нормами ч. 1 ст. 591 КК України передбачено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 591 КК України, суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Разом з цим, як вважає апеляційний суд, в даному випадку, суд першої інстанції допустився помилки, призначивши покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді пробаційного нагляду, безпідставно не поклав на останнього усі відповідні обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 591 КК України.
Також колегія суддів вважає слушними доводи прокурора щодо необхідності зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки ОСОБА_7 з 02.08.2024 року по 26.09.2024 року перебував під вартою.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність через не застосування вимог, передбачених ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
За змістом п. 12 ч. 1 ст. 368, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами. У разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.
Частиною 9 ст. 100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Цих вимог при ухваленні вироку суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 був використаний мобільний телефон марки «REALMI», модель «M2004J19AG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який відповідає ознакам, визначеним п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, тобто підлягає спеціальній конфіскації у власність держави у відповідності до ст. 96-1 КК України.
Також, є обґрунтованими доводи прокурора про те, що під час вирішення питання щодо долі речових доказів суд першої інстанції не вирішив питання про скасування арешту майна відповідно до ст. 174 КПК України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням
судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про
скасування арешту майна.
Однак, під час ухвалення вироку судом не скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року у справі №760/18276/24 (1-кс/760/7855/24) на речові докази у кримінальному провадженні.
Також відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд в резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, має зазначати початок строку відбування покарання.
Відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує частково вирок суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 3011 КК України у виді двох років пробаційного нагляду з позбавленням права займатися діяльністю та обіймати посади, пов`язані з вихованням дітей та надання освітніх послуг особам до 18 років строком на 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_7 зарахувати строк перебування під вартою з 02.08.2024 року до 26.09.2024 року, з розрахунку один день попереднього ув'язнення за два дні пробаційного нагляду. 
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «REALMI», модель «M2004J19AG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який поміщено до спеціального пакету №WP00482004, як засіб вчинення кримінального правопорушення конфіскувати у власність держави.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року у справі №760/18276/24 (1-кс/760/7855/24) на простирадло із слідами біологочіного походження, яке поміщено до паперового конверту закріплено пломбою №NPU0482007; покривало зі слідами невідомої речовини поміщено до паперового конверту закріплено пломбою №NPU0482006; рушник зі слідами невідомої речовини поміщено до паперового конверту закріплено пломбою №NPU0482005; системний блок марки «Glite» чорного кольору, який опломбовано наліпкою №NPU0482003 та NPU0482004; системний блок марки CHIEFTEC CDB 650 S с\н 4710713239012 закріплено пломбою NPU0482012, які вилучені 02.08.2024 в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя Суддя Суддя