ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/5804/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року (суддя Черниш О.А.) у справі №340/5804/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №262640007585 від 14.03.2025 року про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Сьомого апеляційного адміністративного суду №02.09-32/15 від 03.03.2025 року про суддівську винагороду;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 02.08.2024 року на підставі довідки Сьомого апеляційного адміністративного суду №02.09-32/15 від 03.03.2025 року про суддівську винагороду станом на 01.01.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити йому виплату перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 02.08.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що він є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання в ГУ ПФУ в м. Києві. При призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання була використана помилкова довідка Сьомого апеляційного адміністративного суду про суддівську винагороду. У березні 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового отримання, додавши належну довідку №02.09-32/15 від 03.03.2025 року про суддівську винагороду, яка видана на виконання рішення суду. Втім ГУ ПФУ в Кіровоградській області відмовило йому у такому перерахунку. Позивач стверджував, що суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів". 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції виходив з такого.
Суд зазначив, що базою для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є розмір суддівської винагороди. У разі зміни розміру складових 
суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Суд дійшов висновку, що розмір суддівської винагороди, зазначений у довідці №02.09-32/15 від 03.03.2025 року, не відповідає нормативно визначеним критеріям обчислення суддівської винагороди, тому вказана довідка вона не може слугувати підставою для перерахунку, а сам факт видачі довідки не створює для органу Пенсійного фонду обов`язку здійснювати перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням такого розміру. 
Висновок щодо не відповідності нормативно визначеним критеріям обчислення суддівської винагороди, суд першої інстанції обгрунтував посиланням на сформовану Великою Палатою Верховного Суду правову позицію, суть якої зводиться до того, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. 
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач вказує на те, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, які мають пріоритет стосовно положень Законі України про Державний бюджет. Позивач зазначає, що розмір суддівської винагороди регулюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» і не може визначатися іншим законодавством. У свою чергу, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Позивач звертає увагу на те, що визначення розміру суддівської винагороди, для цілей розрахунку щомісячного довічного грошового отримання позивача, було предметом спору в іншій справі, за результатом розгляду якої ухвалено рішення та на виконання якого Сьомим апеляційним адміністративним судом видано довідку №02.09-32/15 від 03.03.2025 року про суддівську винагороду станом на 01.01.2024 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Кіровоградській області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване. Позиція відповідача фактично полягає в тому, що ст.7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення розміру посадового окладу судді з 1 січня – 2102,0грн. Тобто, як зазначає відповідач, базовий розмір посадового окладу судді з 01 січня 2024 року не змінювався, що свідчить про відсутність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 працював суддею, а у липні 2024 році звільнений з посади судді Сьомого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та 02.08.2024 року виключений зі штату цього суду. 
Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №262640007585 позивачу з 03.08.2024 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 72 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
Для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача використано довідку Сьомого апеляційного адміністративного суду №02.08-32/34 від 08.08.2024 року про суддівську винагороду, відповідно до якої станом на 02.08.2024 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 208098 грн. 
Позивач не погодився із розміром суддівської винагороди, вказаним у цій довідці, і в грудні 2024 року звернувся до суду з відповідним позовом.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року у справі №460/14651/24 позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Сьомий апеляційний адміністративний суд видати йому нову довідку про суддівську винагороду, розраховану на 02.08.2024 року, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з визначенням посадового окладу і доплати за вислугу років відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01.01.2024 року складає 3028 гривень. 
На виконання цього рішення суду Сьомий апеляційний адміністративний суд склав довідку №02.09-32/15 від 03.03.2025 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої станом на 02.08.2024 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 299772 грн. 
У березні 2025 року позивач подав через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та долучив до неї скановану копію довідки №02.09-32/15 від 03.03.2025 року. 
Вказана заява прийнята, зареєстрована 09.03.2025 року та спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – територіального органу ПФУ, обраного за принципом випадковості (екстериторіальності) засобами програмного забезпечення ІКІС ПФУ. 
За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №262640007585 від 14.03.2025 року про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Рішення мотивоване тим, що з 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2101 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
В апеляційній скарзі позивач звертає увагу на те, що пенсійним органом відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про розмір суддівської винагороди, яку видано судом на виконання рішення суду у справі №460/14651/24. За позицією позивача наявність такої довідки є підставою для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
З приводу такої позиції позивача суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сам факт видачі довідки не створює для органу Пенсійного фонду обов`язку здійснювати перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням такого розміру. Визначальним для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є встановлення правових підстав для проведення відповідного перерахунку.
Отже, наявність довідки про розмір суддівської винагороди не є безумовною підставою для здійснення пенсійним органом перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Фактично спірним у цій справі є наявність чи відсутність правових підстав для перерахунку (розрахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, враховуючи розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2024.
Сторони погоджуються з тим, що базою для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є суддівська винагорода.
В той же час, сторони мають різне бачення щодо визначення розміру суддівської винагороди, як розрахункової величини (бази), для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
За позицією позивача розмір суддівської винагороди визначається виходячи із прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, що прямо передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів" і у спірному випадку з 1 січня 2024 року становить 3028 гривень - Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
У свою чергу, відповідач наполягає на тому, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення розміру посадового окладу судді, визначається Законами України про Державний бюджет і у спірному випадку з 1 січня 2024 року становить 2102,0грн., що визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 142 Закону № 1402-VIІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Частиною першою статті 135 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина друга статті 135 Закону № 1402-VІІІ).
Базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VІІІ).
Отже, базовий розмір посадового окладу судді залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб щорічно встановлюється Законами України про Державний бюджет.
У 2024 році статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.
Отже, згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, було встановлено у розмірі 2102 гривні.
Наведені положення Закону України Про Державний бюджет України є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року відповідно до абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», для розрахунку посадового окладу, як складової суддівської винагороди, було предметом дослідження Великою Палатою Верховного Суду у справі №240/9028/24 (постанова від 24.04.2025).
Так, Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі, відступаючи від попередніх правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22, від 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23 та ін., предмет спору в яких стосувався визначення розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року, зазначила, що законами про державний бюджет не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність визначення посадового окладу працюючого судді з урахуванням приписів до абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», які є чинними та не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Отже, застосовуючи вказані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у спірному випадку.
Суд апеляційної інстанції обізнаний про ухвалення Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду постанови від 17.02.2026 (справа №200/2309/25), в якій Судом, зокрема, зроблено такий висновок: для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки, які зроблені Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду за наслідками розгляду справи №200/2309/25, не можуть бути застосовані у цій справі з огляду на таке.
Так, Кодексом адміністративного судочинства України визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів вказує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного адміністративного суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що подібність правовідносин означає, насамперед, подібність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.
У справі №240/9028/24, як зазначено вище, Велика Палата Верховного Суду вирішувала питання щодо законності застосування абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» при визначенні посадового окладу, як складової суддівської винагороди, працюючого судді.
У свою чергу, що також зазначено вище, саме суддівська винагорода є базою для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Саме зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є правовою підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
Таким чином, питання визначення розміру суддівської винагороди працюючого судді є ключовим для вирішення питання щодо наявності правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що правові висновки, які зроблені Великою Палатою Верховного Суду у справі №240/9028/24, безумовно стосуються і предмету спору, який розглядається в межах цієї справи.
Крім цього, приймаючи до уваги саме висновки Великої Палати Верховного Суду, враховуючи вищеописаний ієрархічний принцип функціонування Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду фактично дійшли різних висновків в питанні визначення розміру посадового окладу, як складової суддівської винагороди. 
Так, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що при визначення розміру посадового окладу працюючого судді підлягають застосуванню саме Закони України про Державний бюджет (ст.7), якими визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
У свою чергу, Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зроблено висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Оскільки визначення базового розміру посадового окладу є однаковим як для визначення розміру суддівської винагороди працюючого судді так і для визначення розміру суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то вказані висновки ВП ВС та судової палати Касаційного адміністративного суду є протилежними за своїм змістом.
Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №340/5804/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 25.03.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров