Справа № 753/3788/23  Провадження №33/802/4/26 	Головуючий у 1 інстанції:Ковтуненко В. В. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року         місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2023 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН невідомий, визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України і підданно його адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН невідомий, визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України і підданно його адміністративному стягненню у вигляді накладення адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.
На підставі ст.36 КпАП України, підданно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН невідомий - остаточному адміністративному стягненню в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України – у вигляді адміністративного штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, ІПН невідомий на користь держави судовий збір в сумі 536,80 гривень 
ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.02.2023 року о 23.20 годині в місті Києві, вулиця Центральна перетин з вулицею 72-а Садова керував транспортним засобом – «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу ALCOTEST DRAGER 6820 водій погодився на місці. Проба позитивна 1,98 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.
Також ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.02.2023 року о 23.20 годині в місті Києві, вулиця Центральна перетин з вулицею 72-а Садова керуючи транспортним засобом – «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та не дотримався безпечної швидкості руху в результаті здійснив наїзд на перешкоду, а саме бордюрний камінь та металеву дорожню огорожу. При ДТП автомобіль та огорожа отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КпАП України (а.с.39-40).
Не погоджуючись із постановою судді особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду в частині визнання його винним за ч.1 ст.130 КпАП України незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує на те, що суд першої інстанції у постанові не вірно зазначив, що він визнає вину у вчиненні адміністративних правопорушень, вважає такий висновок надуманим виключно судом. Звертає увагу на те, що він є волонтером, постійно допомагає ЗСУ, має ряд подяк та грамот. В той день був змушений сісти за кермо у зв`язку із виконанням постановленого завдання щодо забезпечення підрозділу боєкомплектом. Вважає, що він діяв в стані крайньої необхідності, яка виникає коли є дійсна реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. 
Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КпАП України, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності (а.с.44-46). 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05.2023 року в частині факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КпАП України перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.
Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. 
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення доводиться: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 029261 від 24.02.2023 року (а.с.1);
-роздруківкою приладу «Drager» від 24.02.2023 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту – 1,98 % (а.с.2);
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.3);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.02.2023 року щодо ОСОБА_1 (а.с.4);
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5);
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6593284 від 25.02.2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КпАП України (а.с.6); 
-відеозаписом події (а.с.7).
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.
Беручи до уваги вищенаведене апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції і цим доводам місцевим судом надано вірну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння в стані крайньої необхідності, оскільки він є волонтером, постійно допомагає ЗСУ, в той день був змушений сісти за кермо у зв`язку із виконанням постановленого завдання щодо забезпечення підрозділу боєкомплектом, на увагу апеляційного суду не заслуговують з наступних підстав.
Згідно зі статтею 18 КпАП України крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.
Таким чином крайньої необхідності у діях ОСОБА_1 апеляційний суд не вбачає.
Відповідно усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33, 36 КпАП України. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду       Гапончук В.В.