Справа № 535/755/25
Провадження № 2/535/60/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

17 березня 2026 року  с-ще Котельва
Котелевський районний суд Полтавської області	
у складі	головуючого – судді	Мальцева С.О.,	
за участю 	секретаря судового засідання представника позивача (в режимі відеоконференції) представника третьої особи	Білик Н.О. ОСОБА_1    Задорожньої Ю.В.	

Справа № 535/755/25
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ОСОБА_2 ;
відповідач: ОСОБА_3 ;
третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради;
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву про позбавлення батьківських прав,
установив:
06 серпня 2025 року ОСОБА_2 через свого представника – адвоката Сідько С.І. через систему Електронний суд звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В порядку підготовки справи до розгляду просить витребувати з Органу опіки і піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради (38600, Полтавський р-н, Полтавська обл., с-ще Котельва, вул. Полтавський шлях, буд. 221; Код ЄДРПОУ: 04383802) висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 , постійно проживає разом із батьком ОСОБА_2 , що підтверджується актом обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та витягами з РТГ позивача та ОСОБА_4 . Відповідач разом із позивачем та дитиною не проживає з січня 2023 року. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, саме ОСОБА_2 наразі займається щоденним вихованням та розвитком дитини, забезпечує усім необхідним для комфортного проживання, що також підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Котелевської селищної ради від 11.07.2025 №74. З моменту переїзду відповідачка ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти.
Відповідачем ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву не надано.
У судовому засідання представник позивача - адвокат Сідько С.І. підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з тих підстав, що зазначені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідачка викликалася в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковане 13.01.2026 року.
Представник органу опіки та піклування - Задорожна Ю.В., яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги, з підстав, які зазначені у висновку про доцільність позбавлення матері батьківських прав. 
Разом з тим, було встановлено, що син хоч і рідко, але спілкується з матір`ю в телефонному режимі.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив про заочний розгляд справи.
Суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , зареєстрованого Більською сільською радою Котелевського району Полтавської області, актовий запис № 3, ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_3 .
Позивач є неповнолітнім, станом на сьогодні йому виповнилося 16 років. Проживає разом із батьком ОСОБА_2 , що підтверджується актом обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Мати позивача – гр. ОСОБА_3 разом із своїм сином не проживає з січня 2023 року. На даний час останнім відомим місцем проживання матері позивача є АДРЕСА_2 .
На даний час ОСОБА_4 знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_2 , який наразі займається щоденним вихованням та розвитком дитини, забезпечує усім необхідним для комфортного проживання, що також підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Котелевської селищної ради від 11.07.2025 № 74.
Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12.03.2025 по справі № 535/744/24 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
У частині задоволення позовних вимог стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-19).
На даний час будь-якої участі у вихованні сина та його утриманні ОСОБА_3 не приймає, життям, розвитком, навчанням, здоров`ям сина не цікавиться, дитину за місцем її проживання не відвідує, матеріально не допомагає, що в свою чергу може свідчити лише про свідоме протягом тривалого часу ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню щодо свого сина без будь-яких на те підстав.
ОСОБА_2 подав скаргу до Органу опіки і піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо невиконання батьківських обов`язків матір`ю дитини від 16.04.2025, в якій просив вжити відповідних заходів впливу на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв?язку з невиконанням нею батьківських обов?язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25-26).
Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчомукомітеті селищної ради від 12.05.2025 визнано, що гр. ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , не приділяє уваги по вихованню власного сина ОСОБА_4 , тим самим неналежним чином виконує свої обов`язки по відношенню до дитини (а.с.28).
Характеристика на ОСОБА_4 учня 10 класу Більського ліцею Котелевської селищної ради підписана класним керівником Д. Деркач та директором ОСОБА_5 від 15.07.2025, підтверджує той факт, що мати жодної участі у вихованні дитини не приймає. Поливаний ОСОБА_6 виховується в неповній сім`ї. Має довірливі стосунки з батьком, який приділяє достатньо уваги вихованню сина.
Характеристика на ОСОБА_2 , видана інженером з механізації та автоматизації виробничих процесів СТОВ «СКІФ» С.А. Білоус, підтверджує, що ОСОБА_2 за час роботи зарекомендував себе, як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його професійної діяльності і знаходяться в межах його компетенції. Свої обов?язки виконував сумлінно в точній відповідності з посадовою інструкцією, показуючи хороші показники у роботі. Систематично удосконалював особисту професійну підготовку, прагнув до отримання нових знань. Грамотно застосовував ці знання в повсякденній роботі. Взаємовідносини з колективом склалися хороші (а.с.31).
Висновком Орган опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 26.09.2025 за № 185 визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 (а.с. 60-63).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 150 СК України передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Стаття 152 СК України передбачає, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. 2. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. 3. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. 4. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 вказував на те, що мати ОСОБА_4 ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. 
При цьому, при розгляді справи по суті у судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Котелевської селищної ради зазначила, що син спілкується з матір`ю в телефонному режимі.
При цьому суд зауважує, що окреме їх проживання та повністю невідомі причини перешкод з боку відповідачки в їх спілкування, що позбавляє її можливості у виконанні своїх батьківських обов`язків, не є підставою для позбавлення батьківських прав матері.
У силу частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, суд не погоджується з висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради від 26.09.2025 за №185, яким визнано доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , так як в цьому висновку не наведено конкретних підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, а лише зазначена констатація безспірних фактів, як на їх думку та не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування із відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.
Отже, такий висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача ОСОБА_3 такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.
Рідкісне цікавлення батька життям дитини саме по собі не є підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу (Постанова КЦС ВС від 21 травня 2025 року у справі № 383/182/23).
Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце за умови винної поведінки та свідомого нехтування обов`язками, що може проявлятися у відсутності піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, медичний догляд, спілкування, моральне виховання та створення умов для освіти (Постанова КЦС ВС від 30 квітня 2025 року у справі № 127/16205/24).
Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.11.2023 у справі №401/1944/22 в оцінці обставин справи суд виходить з того, що на першому місці стоять якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 553/2563/15-ц, від 23.06.2021 у справі № 953/17837/19, від 23.01.2020 у справі № 755/3644/19, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2024 у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23), постанові Верховного Суду від від 22.01.2025 у справі № 333/8983/23.
У постанові Верховного Суду від 04.04.2024 у справі № 553/449/20 (провадження № 61-2701св24) вказано, що простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України). Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Під час судового розгляду даної справи не встановлено доказів наявності фактів вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої дочки сторін або за її присутності.
У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо сина, вчиняла насильство відносно нього.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, як і доказів неможливості змінити поведінку матері на краще, позивачем не надано.
Відтак, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.
Наведене узгоджується з висновками, які виклав Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2019 року у справі №522/811/16 (провадження №61-32253св18), від 24 квітня 2019 року у справі №331/5427/17 (провадження №61-12023св18), від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження №61-1344св20) де зазначив про те, що: «тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача ОСОБА_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 142, 151, 157, 159 СК України ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради про позбавлення батьківських прав, відмовити.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради, місце знаходження: Полтавська область, Полтавський район, смт Котельва, вул. Полтавських шлях, 221.
Повний текст рішення складено 27.03.2026.

Суддя: С.О.Мальцев