УХВАЛА
16 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 362/3440/23
провадження № 61-2713ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дулі Тетяни Володимирівни на рішення Васильківського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та
ВСТАНОВИВ:
27 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дуля Т. В. засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну на рішення Васильківського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року.
19 березня 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу заявниці залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; для сплати судового збору або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Роз`яснено, якщо в зазначений строк заявниця не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням інших підстав для його поновлення, а також поданням доказів на їх підтвердження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Копію вказаної ухвали направлено заявниці на зазначену в касаційній скарзі адресу.
У квітні 2026 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, в якому, зокрема заявлено про поновлення строків на касаційне оскарження.
Проте переконливих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Васильківського районного суду Київської області 
від 12 березня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року заявницею не надано.
Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд висновував таке.
04 грудня 2025 року Київським апеляційним судом ухвалено оскаржувану постанову, дати складення повного тексту не зазначено. 
З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) встановлено, що надання загального доступу до оскаржуваної постанови надано 29 грудня 2025 року. 
26 січня 2026 року заявниця вперше подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Васильківського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 04 грудня 2025 року.
03 лютого 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дулі Т. В. повернуто заявниці, оскільки в касаційній скарзі був відсутній підпис особи, яка звернулася з касаційною скаргою.
Отже, повернення вперше поданої заявником касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки заявник як учасник справи повинен бути обізнаним з вимогами щодо зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Ухвалу Верховного Суду від 03 лютого 2026 року про повернення касаційної скарги отримано заявницею в системі «Електронний суд» 09 лютого 
2026 року.
Вдруге з касаційною скаргою заявниця звернулася 27 лютого 2026 року, через 
17 днів після отримання ухвали про повернення її вперше поданої касаційної скарги.
Звертаючись вдруге з касаційною скаргою, заявниця обґрунтовує поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження тим, що вперше подану касаційну скаргу їй було повернуто і вона не позбавлена права на звернення з касаційною скаргою повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Верховний Суд такі доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не прийняв, оскільки повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося із причин, які повністю залежали від заявниці, що позбавило суд можливості оцінювати такі причини пропуску строку відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження К/990/17155/23).
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, поданому у квітні 2026 року на виконання ухвали Верховного Суду від 19 березня 2026 року, 
ОСОБА_3 не обґрунтувала поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, але вказала, що вона усунула недоліки, які були в її первісно поданій касаційній скарзі, підписала її та направила. Вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин.
Верховний Суд зауважує та наголошує, що вдруге звернення відбулося з пропуском строку на касаційне оскарження; повернення вперше поданої заявницею касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки заявниця повинна бути обізнаною з вимогами щодо форми і змісту касаційної скарги, а також щодо обов`язкового підписання процесуального документу, який подається до суду.
У клопотанні, поданому у квітні 2026 року, заявницею наведені фактично ті ж підстави пропуску строку на касаційне оскарження, які оцінені Верховним Судом в ухвалі від 19 березня 2026 року в справі № 362/3440/23 і повторної оцінки не потребують.
Строк на касаційне оскарження, передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України, пропущено і жодних поважних, на думку суду, підстав поважності його пропуску не надано. 
Станом на 16 квітня 2026 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху для надання доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження ухвали, не виконано.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).
ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дулі Тетяни Володимирівни на рішення Васильківського районного суду Київської області від 12 березня 
2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко 
І. М. Фаловська