23.02.26
33/812/83/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 945/1637/25  Головуючий суду І інстанції - суддя Войнарівський М.М.
Номер провадження: 33/812/83/26 Головуючий суддя апеляційного суду – Крамаренко Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Коростієнко Н.С.,
за участю: захисника ОСОБА_1 – адвоката Павлюка С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Грицуляка Тараса Петровича на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 405650 від 29 липня 2025 року, ОСОБА_1 28 липня 2025 року о 21 год 30 хв в с. Сапетня, по вул. Морозівській, 1 керуючи транспортним засобом Peugeot 308, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, не врахував безпечної швидкості руху, був неуважним під час керування вказаним транспортним засобом, не врахував інтервалу дистанції та здійснив наїзд на металевий паркан, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, 02 лютого 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Грицуляк Т.П. подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати, а в іншій частині постанову залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник Грузевича М.О. зазначає, що постанова суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконною та такою, що суперечить нормам КУпАП, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови – 22 січня 2026 року закінчилися строки передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП.
Адвокат звертає увагу на положення п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, яким передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
На переконання захисника наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.
Крім того, захисник зазначає, що логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. 
Як зазначено в узагальненому науково-консультативному висновку Науково - консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, тому під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється. 
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку. 
Разом з цим, захисник вказує на те, що Миколаївський районний суд Миколаївської області при розгляді справи №945/1637/25 в порушення вимог ст. 247 КУпАП незважаючи на закінчення строків передбачених ст. 38 КУпАП отримавши від представника ОСОБА_1 - адвоката Павлюка С.М. клопотання про негайне закриття провадження в справі, продовжив з`ясування обставин та дослідження доказів, та визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого с. 124 КУпАП.
Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Павлюка С.М., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто диспозиція статті 124 КУпАП є бланкетною, тому обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті, внаслідок порушення конкретних правил дорожнього руху.
Для забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно з п. 2.3 «б» ПДР України, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП..
Судом встановлено, що 29 липня 2025 року інспектором відділення поліції № 5 (м. Миколаїв) МРУП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Аркуш В.С. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 405650, з якого вбачається, що 28 липня 2025 року о 21 год 30 хв в с. Сапетня, по вул. Морозівській, 1 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Peugeot 308, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, не врахував безпечної швидкості руху, був неуважним під час керування вказаним транспортним засобом, не врахував інтервалу дистанції та здійснив наїзд на металевий паркан, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Вказаний протокол водієм ОСОБА_1 підписано без зауважень (а.с.1).
В своїх поясненнях, наданих 28 липня 2025 року, ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що 28 липня 2025 року о 21 год 30 хв с. Сапетня, по вул. Морозівській, 1 він скоїв наїзд на паркан, а саме ДТП транспортним засобом Peugeot 308, номерний знак НОМЕР_1 . Також, додав, що перебував в стані алкогольного сп?яніння та покинув місце ДТП (а.с.3).
Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення також підтверджено схемою місця ДТП, яка додана до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.6). 
За такого, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджуються сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні і належно оцінених судом першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, строк накладення адміністративного стягнення сплинув. 
За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження по справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Що стосується доводів сторони захисту про те, що при закритті провадження на підставі п.7ч.1 ст.247 КУпАП не встановлюється вина особи, необхідно зазначити наступне. 
Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. 
Враховуючи те, на момент винесення оскаржуваної постанови сплинув строк передбачений ст.38 КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
В той же час статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. 
При цьому, будь-яких норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Отже, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, необхідно встановити наявність або відсутність вини особи відносно якої складені протоколи про адміністративні правопорушення.
Необґрунтованими та безпідставними є також посилання захисника Грузевича М.О. на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, а саме стосовно того, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки даний висновок носить суто рекомендаційний характер та не має силу закону, тому апеляційний суд не враховує його при вирішенні даної справи про адміністративне правопорушення.
Посилання в апеляційній інстанції на розгляд справи 22 січня 2026 року у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, що позбавило його право приймати участь у розгляді справи та надавати свої пояснення, судом враховано, однак такі обставини не впливають на висновки суду. 
До того ж, ОСОБА_1 скористався своїм правом на подачу апеляційної скарги, а його захисник - адвокат Павлюк С.М. приймав участь у її розгляді в суді апеляційної інстанції.
Неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене та з урахуванням меж апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Грицуляка Тараса Петровича залишити без задоволення. 
Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 січня 2026 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Т.В. Крамаренко