125/93/26
2-а/125/1/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2026 року         м. Бар 

Барський районний суд Вінницької області 
в складі головуючого судді Хитрука В.М. 
секретар судового засідання Рашевська О.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення 
УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що згідно постанови серії ЕГА № 1952638 від 07.01.2026, 07.01.2026 близько 18:18 год. у м. Бар по вул. Героїв Майдану, 43, біля зупинки громадського транспорту, ОСОБА_1 перебував у п`яному вигляді та своєю поведінкою ображав людську гідність і громадську мораль, що виражалося у неадекватній поведінці, розхитуванні зі сторони в сторону. Вказаною постановою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП. У справі прийнято рішення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85,00 грн. 
Вказує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно встановити та довести наявність події та складу адміністративного правопорушення в її діях. Водночас, під час винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення посадовою особою відповідача не було з`ясовано та належним чином встановлено вказані обставини, що є обов`язком органу (посадової особи) відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
У постанові не зазначено жодної конкретної ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, порушення мови, неадекватні висловлювання, агресивна поведінка тощо), натомість використано узагальнене формулювання «перебував у п`яному вигляді», яке носить виключно оціночний характер. При цьому не наведено жодного нормативного обґрунтування того, що «розхитування зі сторони в сторону» є безумовною та достатньою ознакою алкогольного сп`яніння.
Працівником поліції не було вжито жодних заходів для з`ясування та виключення альтернативних причин можливої нестійкої поведінки, зокрема фізичної втоми, погодних умов, больового синдрому, наслідків поранення або носіння важкого спорядження, що є характерним для військовослужбовців. Відсутність такої перевірки свідчить про поверхневий та упереджений підхід до оцінки обставин події.
Попри те, що подія нібито відбувалася у громадському місці, у постанові не зазначено жодного свідка, не наведено їхніх даних та не долучено письмових пояснень осіб, яким нібито була завдана образа людської гідності та громадської моралі. За таких обставин не підтверджено публічний характер інкримінованого правопорушення, що є обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.
В оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості про здійснення відеофіксації події за допомогою бодікамери або інших технічних засобів, а матеріали справи не містять жодного об`єктивного доказу, який би підтверджував викладені в постанові обставини.
Вважає постанову серії ЕГА№ 1952638 від 01.07.2026 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам, містять неправдиві дані, порушують норми матеріального та процесуального права, а адміністративний матеріал не містить жодних допустимих доказів моєї вини. 
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 17.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та пояснень. 
Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.
Положеннями ст. 12 КАС України передбачається, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
В розумінні ст. 257, ст. 263 ч. 1 п. 2 КАС України вказана справа є незначної складності, може розглядатися в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням положень ст. 286 КАС України, в якій визначено, що вказаної категорії справи вирішуються судом протягом десяти днів з дня відкриття провадження в справі, сторони письмово виклали свої обґрунтування, а тому суд дійшов висновку про подальший розгляд справи без виклику сторін.
Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.
Оскільки, суд не вбачає підстав для розгляду даної справи з викликом сторін, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, сторони не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, відповідач не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а тому у відповідності до положень ст. ст. 4, 257, 260, 262 КАС України розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних матеріалів справи.
Згідно із ст. 10 КАС України розгляд справ в адміністративних судах проводиться відкрито, крім випадків, визначених цим Кодексом, в розумінні ст. 4, ст. 262 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. У такому випадку судове засідання не проводиться, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 251 КАС України. 
У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області вказав, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, оскільки правомірно було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вказане адміністративне правопорушення підтверджується винесеною постановою та матеріалами відеозапису здійсненого на відеореєстратор та портативну бодікамеру поліцейського. Для фіксації адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, не є обов`язковим проведення огляду на стан сп`яніння для визначення його виду чи ступеня, а достатнім являється констатація наявності явних ознак сп`яніння, а також його наслідків, які проявляються у неналежності, зокрема зовнішнього вигляду, поведінки, який є неприйнятним для суспільства та порушує встановлені норми моралі. Як встановлено із спірної постанови, поліцейський констатував факт п`яного вигляду, що ображає людську гідність і громадську мораль. Наявність в особи явних ознак алкогольного сп`яніння є явно неприйнятним, а відтак ображає людську гідність і громадську мораль. 
Суд, ознайомившись з відзивом відповідача, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно докази, вважає, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Встановлено, що ОСОБА_1 07.01.2026 в м. Бар по вул. Героїв Майдану б. 43 близько 18:18 біля зупинки громадського транспорту перебував у п`яному вигляді та своєю поведінкою ображав людську гідність і громадську мораль, що виражалося у неадекватній поведінці розхитуванні зі сторони в сторону. 
Лейтенантом поліції Мельником Максимом Сергійовичем винесено постанову, серії ЕГА № 1952638 від 07.01.2026 якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 178 КУпАП адміністративна відповідальність настає за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.
Дана норма не встановлює конкретного виду чи ступеня сп`яніння, а лише його наслідки, а саме неналежний зовнішній вигляд, що ображає людську гідність і громадську мораль.
Поліцейський уповноважений констатувати (виявляти) ознаки сп`яніння, у тому числі алкогольного, зокрема і по зовнішньому вигляді, поведінці, мовленні, координації рухів, тощо (спільний наказ МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735).
Таким чином, для фіксації адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, не є обов`язковим проведення огляду на стан сп`яніння для визначення його виду чи ступеня, а достатнім являється констатація наявності явних ознак сп`яніння, а також його наслідків, які проявляються у неналежності, зокрема зовнішнього вигляду, поведінки, який є неприйнятним для суспільства та порушує встановлені норми моралі. 
Відповідно до ст. 1 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги. 
Відповідно до п. 3 р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільний наказ МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735: «Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці». 
Як встановлено з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, позивач перебував у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль біля зупинки громадського транспорту по вул. Героїв Майдану 43 м. Бар, Жмеринського району, що являється громадським місцем в розумінні ст. 178 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Поліцейський офіцер громади ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області використовував портативний відеореєстратор (бодікамеру) ГО 854938.
Відповідач надав на розгляд суду відеозапис з портативного відео реєстратора поліцейського та бодікамери, безпосередньо факту правопорушення, а також розгляду справи. 
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача. Зміст постанови відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КпАП України.
При цьому, саме такий склад правопорушення зазначено у спірній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та саме за це до нього застосовано штрафні санкції, передбачені ч.1 ст.178 КУпАП. 
Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, прийнятою з повним та всебічним з`ясуванням усіх обставин справи, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні позову слід - відмовити. 
Керуючись статтями 72, 77, 79, 90, 139, 241, 243-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.
Суддя: