Справа № 473/5934/25

РІШЕННЯ
іменем України

"18" березня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 28 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 в електронній формі Договір кредитної лінії №684232069.
Відповідно до договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відкрити на користь ОСОБА_1 кредитну лінію з лімітом в 5 000 грн (з правом надання нових траншів), з дисконтним строком користування траншем протягом 30 днів (з можливістю продовження дисконтного строку кредитування за ініціативою позичальниці при сплаті нею нарахованих процентів), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (не пізніше 27 листопада 2029 року), а також сплачувати проценти за користування ним: дисконтна процентна ставка – 0,82 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується до 27 листопада 2024 року); після закінчення дисконтного періоду – 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (базова процентна ставка).
29 жовтн я 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 2 650 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
30 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 350 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
31 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 300 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
01 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 чотири Додаткові угоди до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно яких сторони узгодили надання позичальниці додаткових траншів у розмірах 100 грн, 250 грн, 450 грн та 100 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
03 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 300 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
12 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 350 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
14 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 550 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
17 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 500 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
19 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 200 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
22 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 500 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
02 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 300 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
15 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 500 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
22 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 100 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
14 січня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 100 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
31 березня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» Договір факторингу №МВ-ТП/29, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №684232069 від 28 жовтня 2024 року.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 38 930,48 грн, у тому числі: 
- заборгованість за кредитом – 12 598,57 грн; 
- заборгованість за процентами за користування кредитом – 26 331,91 грн. 
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача Дорошенко О.В. не з`явилася, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала частково, не погодившись з розміром нарахованих процентів, вважаючи їх значно завищеними. Також заперечувала проти стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу.
Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача та відповідачки, оскільки матеріали справи містять усі необхідні інформацію та докази для вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 28 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 в електронній формі Договір кредитної лінії №684232069.
Відповідно до договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відкрити на користь ОСОБА_1 кредитну лінію з лімітом в 5 000 грн (з правом надання нових траншів), з дисконтним строком користування траншем протягом 30 днів (з можливістю продовження дисконтного строку кредитування за ініціативою позичальниці при сплаті нею нарахованих процентів), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (не пізніше 27 листопада 2029 року), а також сплачувати проценти за користування ним: дисконтна процентна ставка – 0,82 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (застосовується до 27 листопада 2024 року); після закінчення дисконтного періоду – 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами (базова процентна ставка).
29 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 2 650 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
30 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 350 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
31 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 300 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
01 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 чотири Додаткові угоди до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно яких сторони узгодили надання позичальниці додаткових траншів у розмірах 100 грн, 250 грн, 450 грн та 100 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
03 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 300 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
12 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 350 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
14 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 550 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
17 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 500 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
19 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 200 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
22 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 500 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
02 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 300 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
15 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 500 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
22 грудня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 100 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
14 січня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ОСОБА_1 . Додаткову угоду до Договору №684232069 від 28.10.2024 р., згідно якої сторони узгодили надання позичальниці додаткового траншу у розмірі 100 грн під 1 % від суми кредиту за кожен день користування коштами. В іншій частині умови основного договору не змінювали.
31 березня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» Договір факторингу №МВ-ТП/29, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №684232069 від 28 жовтня 2024 року.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір (з додатковими угодами) в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір (з додатковими угодами) за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказана обставина також не оспорюється відповідачкою.
Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. 
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 
З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання (що не оспорюється відповідачкою).
Зі свого боку ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.
За встановленого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшли всі права кредитора, що виникли з кредитного договору №684232069 від 28 жовтня 2024 року, у тому числі право вимоги сплати заборгованості за кредитним договором. 
Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором, станом на 22 серпня 2025 року позичальниці нараховано заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 38 930,48 грн, у тому числі: 
- заборгованість за кредитом – 12 598,57 грн; 
- заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 28 жовтня 2024 року до 22 серпня 2025 року) – 26 331,91 грн. 
Суд погоджується з вказаними розрахунками, які узгоджуються з умовами кредитного договору та враховують здійснені позичальницею проплати. 
При цьому, суд встановив, що на виконання вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» та на підставі п. 9.1.17 кредитного договору 23 серпня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» надіслало позичальниці повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору з вимогою про дострокове повернення кредитної заборгованості (а.с. 106). Факт отримання ОСОБА_1 вказаної вимоги підтверджується копією Списку згрупованих відправлень від 11 листопада 2025 року та даними сайту АТ «Укрпошта» про отримання відповідачкою вказаної вимоги 27 листопада 2025 року.
Оскільки вимога про дострокове повернення кредиту відповідачкою не виконана, а тому кредит підлягає стягненню в судовому порядку.
Що стосується нарахованих процентів, то суд констатує, що вони нараховані у повній відповідності з умовами кредитного договору, зокрема за узгодженими в договорі процентними ставками та в межах узгодженого строку кредитування, розмір договірних процентів не суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідачка, оспорюючи нараховану заборгованість за відсотками, жодним чином не обґрунтувала свої заперечення, не надала власного розрахунку вказаної заборгованості (контррозрахунку), який би спростував розрахунок позивача або підтвердив неправильність таких нарахувань.
У той же час, згідно з ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).
Тому встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню 2 422,40 грн судового збору.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правової допомоги від 02 грудня 2024 року №5, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій», з додатками, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: підготовка справи до розгляду (аналіз обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання консультацій), час виконання – 4 год, вартість – 1 000 грн; підготовка та направлення досудової вимоги, час виконання – 2 год., вартість – 500 грн; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, їх перевірку та засвідчення, надіслання до суду, час виконання – 10 год, вартість – 3 500 грн. Також матеріали справи містять підтвердження факту оплати позивачем вартості правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.
Разом з тим, правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21). 
Водночас, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. 
При цьому, згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак, відповідачкою у відповідній заяві жодним чином не обґрунтовано свою незгоду з вимогою про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та її розміром, не надано відповідні докази, що б підтвердили неспівмірність її розміру обсягу фактичного наданих адвокатом послуг.
Не встановив таких обставин й суд, оскільки розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям дійсності, необхідності та розумності, а тому такі витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (м. Чернігів, вул. Жабинського, 13; код ЄДРПОУ 39700642) заборгованість за Договором кредитної лінії №684232069 від 28 жовтня 2024 року, що утворилася станом на 22 серпня 2025 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 12 598 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 57 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 28 жовтня 2024 року до 22 серпня 2025 року) у розмірі 26 331 (двадцять шість тисяч триста тридцять одна) гривня 91 копійка, всього в загальному розмірі 38 930 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 48 копійок, а також 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Суддя: О.В. Вуїв