Справа № 686/34692/25
Провадження № 2/686/2158/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд 
Хмельницької області в складі:
головуючого судді Палінчака О.М.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
28 листопада 2025 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року у розмірі 55 286 грн. 55 коп., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 00 коп., понесені витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. 00 коп.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 03.02.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 0689614249, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти в розмірі, встановленому договором. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредиті кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Проте, відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Загальний розмір заборгованості за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року на день формування позовної заяви становить 86 121 грн. 66 коп. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 55 286 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 059 грн. 92 коп.; заборгованість за відсотками 51 226 грн. 63 коп.
11 лютого 2022 було укладено договір № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0966537150. При цьому, 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Ухвалою судді від 11 грудня 2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному позовному провадженні до судового розгляду.
01 січня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до умов Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249 від 03.02.2020 року, пунктом 1.2. передбачено, що Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору. Відповідно до заявки-анкети на отримання кредиту від 11.03.2020 року сума кредитування становить 4 060 грн., термін кредиту 30 днів. Відповідно до Пропозиції надання 4 траншу кредиту згідно Заявки – анкети № 2628609685 від 11 березня 2020 року в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249 від 03 лютого 2020 року (оферта), розмір кредиту та строк кредитування відповідає заяві-анкеті та становить суму в розмірі 4 060 грн. на строк 30 днів та відсоткова ставка в розмірі 1,75% за один день. Враховуючи, що нарахування відсотків припиняється після спливу строку, визначеного договором кредитування, загальна заборгованість має бути розрахована наступним чином: 4 060 грн. х 1.75% х 30 = 2 131,50 грн., а тому заборгованість за відсотками, яку зазначає позивач у розмірі 51 226 грн. 63 коп. не є обгрунтованою і не відповідає умовам договору. Сторона відповідача визнає розмір відсотків 2 131 грн. 50 коп.
Також представник відповідача наголошує на неспівмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу. Разом з тим звертає увагу на те, що відповідно до Прайс-листа, наданого позивачем, усна консультація має ціну 1 500/год., а підготовка позовної заяви фіксована ціна 3 000 або 1 500/год., у той час як Витягом з Акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року послуга з усної консультації має ціну 2 000/год., а підготовка позовної заяви 3 000/год. Отже, прайс-лист та Витяг з акту № 15 мають суперечності щодо суми, нараховані за послуги з правничої допомоги. Окрім цього вказує, що розмір витрат на правничу допомогу позивача 16 000 грн. не є співмірним ціні позову, так як сума кредиту становить 4 060 грн. та відсотки, нараховані в межах дії договору становлять 2 131 грн. 50 коп., а тому сума витрат значно перевищує ціну позову та не може бути задоволена.
08 січня 2026 року представник позивача Ткаченко М.М. подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що вважає відзив представника відповідача необґрунтованим, таким, який не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві, та таким, який не підлягає взяттю до увагу, з огляду на наступне. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Зазначає, що 03.02.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір № 0689614249, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит в розмірі 4 060 грн., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту, відсоткова ставка – 1,75 % за один день користування кредитом.
Так, пропозицією та акцептом визначено, що строк дії договору складає 3 роки. Передбачено також, що відсотки за користування кредитом нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути Кредитору. Тобто, обумовлений строк користування траншем – це ніщо інше як пільговий строк користування такими коштами, а умовами Договору чітко передбачено нарахування відсотків протягом 3-х років і до факту погашення кредиту.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 86 121 грн. 66 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 059 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги позивачу – 78 651 грн. 41 коп. (з них нараховані відсотки первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» у період з 11.03.2020 року по 11.02.2022 року - 31 333 грн. 05 коп., та в період з 11.03.2022 року по 09.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» нараховувало відсотки у сумі 47 318 грн. 36 коп.), заборгованість за нарахованими відсотками ТОВ «Коллект-Центр» згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 3 410 грн. 33 коп.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 55 286 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 059 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 51 226 грн. 63 коп.
Таким чином, доводи відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача представниця позивача зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; проте, відповідач не наводить обґрунтування завищеної вартості послуг, заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями.
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» в судове засідання не з`явився, 31 березня 2026 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник Мунтяну І.І. 16 лютого 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, проти задоволення позову в повному обсязі заперечив з підстав, викладених у відзиві.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням судового рішення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наданні докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Судом об`єктивно встановлено, що 03 лютого 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 0u3f6l, який відправлено на фінансовий номер +380689614249.
Відповідно до положень пунктів 1.1., 1.2. Договору № 0689614249Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту – «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (надалі – Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за Договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем).
Згідно із положенням пункту 1.6. Договору № 0689614249 максимальна відсоткова ставка, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості становить 1,75 %. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Згідно із пунктом 1.15. Договору № 0689614249розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Відповідно до пункту 2.9. Договору № 0689614249позичальник зобов`язаний повернути вчасно отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування фінансовим кредитом та інші платежі, передбачені договором.
Згідно із пунктом 3.5. Договору № 0689614249сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15. договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього Договору менше ніж 1,75 відсотків від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою, визначеною відповідно до п. 1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом (траншем), а саме 1,75 відсотків за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Сторони погодили, що товариство має право застосувати до позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов Договору, у зв`язку з неповерненням кредиту позичальником у обумовлений строк сторонами, який розраховується як сума залишку коштів за кожний день користування кредитом (траншем), в період строкового користування кредитом (траншем) помножена на відсоткову ставку, яка розраховується по формулі 1,75% мінус відсоткова ставка встановлена відповідно до п. 1.15 Договору.
11 березня 2020 року ОСОБА_1 отримав 4 транш кредиту в сумі 4 060 грн. шляхом перерахування на банківську картку НОМЕР_1 (ID трансакції НОМЕР_2 ), що підтверджується листом ТОВ «Інфінанс» та листом № 15458_25709112745 від 09.07.2025 року, наданим ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
Заявка анкета на отримання кредиту від 11.03.2020 року, акцепт оферти від 11.03.2020 року на отримання 4 траншу кредиту в рамках надання позики, втому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249від 03.02.2020 року, підписані відповідачем за допомогою електронного підпису.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов Договору надання позики, втому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249 від 03.02.2020 року первісний кредитор ТОВ «Інфінанс» нарахував відсотки за користування кредитом у період з 11.03.2020 року по 11.02.2022 року, що у сумі складають 31 333 грн. 05 коп.
11.02.2022 року було укладено Договір № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 0689614249.
Отже, новий кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 в такому ж самому обсязі, в якому вони були у Кредитодавця.
У зв`язку із чим, в період з 11.03.2022 року по 09.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» нараховувало відсотки за користування кредитом за відсотковою ставкою 1,75 %.
Загальна сума нарахованих відсотків за вищевказаний період становить 47 318 грн. 36 коп. 
Таким чином, загальна сума відсотків за користування кредитними коштами, які були нараховані ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» в період з 11.03.2020 року по 09.01.2023 року становить 78 651 грн. 41 коп. 
10.01.2023 було укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0689614249.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 0980352619, підготовленого ТОВ «Коллект Центр» заборгованість позивачем була нарахована в період з 10.01.2023 рік по 02.02.2023 року (відсотки за користування кредитом за відсотковою ставкою 1,75 %.)
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 86 121 грн. 66 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 059 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 78 651 грн. 41 коп., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 3 410 грн. 33 коп.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 55 286 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 059 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 51 226 грн. 63 коп.
Сторона відповідача заперечує проти розміру нарахованих за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року процентів по кредитному договору, вказуючи, що строк їх нарахування обмежується 30 днями та, відповідно, сумою 2 131 грн. 50 коп.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
Судом встановлено, що Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249 від 03.02.2020 рокупідписано відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 0u3f6l.
По даному Договору, укладеному з відповідачем, у письмовій формі було досягнуто згоду щодо істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування процентної ставки.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.
Умовами Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249 від 03.02.2020 рокупередбачено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках до договору. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору (п. 1.2.) протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил (п.1.7.). Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний в п. 1.2. договору (п.1.10.). Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% (п.1.10.2.).
Згідно із положеннями пункту 1.6. Договору № 0689614249 від 03.02.2020 рокумаксимальна відсоткова ставка, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості становить 1,75 %. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту та Додатку № 3 та Додатку № 4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» станом на день звернення з позовом до суду загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року, становить 86 121 грн. 66 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 059 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 78 651 грн. 41 коп., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) – 3 410 грн. 33 коп.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 55 286 грн. 55 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 4 059 грн. 92 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 51 226 грн. 63 коп.
Доводи сторони відповідача щодо неналежності даних розрахунків, оскільки вони не містять в собі детального розрахунку нарахованих процентів не заслуговують на увагу, оскільки з розрахунку вбачається, що нарахування процентів здійснювалося з дотриманням умов кредитування.
Стороною відповідача не заперечується факт укладання вказаного кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. При цьому не погоджуючись із сумою нарахованих відсотків, відповідачем не надано доказів на спростування наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, не надано іншого розрахунку заборгованості.
Установивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, сторони договору визначили строк кредитування 36 місяців, відповідач отримав кредитні кошти, які в порядку та на умовах договору не повернув, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249 від 03.02.2020 рокуу сумі 55 286 грн. 55 коп. в межах заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012).
В обґрунтування заявлених позовних вимог на підтвердження переходу до позивача ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 рокукопію Договору Факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 року, копію платіжного доручення, що підтверджує оплату по договору № 11-02/22 від 11.02.2022 року, копію Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 11.02.2022 року, копію Витягу з оригіналу Реєстру боржників до Договору № 11-02/22 від 11.02.2022 року, копію Витягу з Реєстру боржників до Договору № 11-02/22 від 11.02.2022 року, копію Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, копію Акту зарахування зустрічних вимог, що підтверджує оплату по договору за відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10.01.2023 року, копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді від 10.01.2023 року, копію Витягу з оригіналу Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, копію Витягу з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року.
Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним між ним та ТОВ «Інфінанс» Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року.
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовується те, що позивач не набув права вимоги по кредитному договору та не мав права нараховувати заборгованість за кредитом в межах строку кредитування.
З огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулась заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .
Отже, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони покликалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, висновує про повне задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 0689614249 від 03.02.2020 року у розмірі 55 286 грн. 55 коп.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та тін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №143/173/19 зроблено висновок про те, що згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно з п.п. 1-2 частини 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
На підтвердження вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу позивач надав до суду копію договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», за яким останній взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту; заявку на надання юридичної допомоги № 836 від 01.10.2025 про надання адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , в якій визначено перелік послуг та їх вартість на загальну суму 16 000 грн.; витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 про надання юридичної допомоги у справі до відповідача ОСОБА_1 по договору № 0689614249; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс».
Відповідно до витягу з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року АО «Лігал Ассістанс» надало юридичну допомогу ТОВ «Коллект Центр» у справі за позовом до відповідача ОСОБА_1 (договір № 0689614249) на загальну суму 16 000 грн., з яких: надання усної консультації з вивчення документів (витрачено 2 години по 2 000 грн./год.) 4 000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачено 4 години по 3 000 грн./год.) 12 000 грн.
ОСОБА_2 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позов заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та вказав, що вартість виконаних представником позивача робіт є завищеним, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, не є співмірними зі складністю справи, тому підлягають перерозподілу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц).
Таким чином, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на складність справи, предмет доказування у даній справі, складність застосування норм права, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн. відповідає критерію розумності та є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Враховуючи вищевикладене, а також повне задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» суд висновує, що до стягнення з відповідача ОСОБА_1 підлягають витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, у розмірі 8 000 грн.
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача у повному обсязі, тому на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 2 422 грн. 00 коп. судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0689614249 від 03.02.2020 рокув сумі 55 286 грн. 55 коп., судовий збір в розмірі 2 422 грн. 00 коп. та 8 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 03 квітня 2026 року.

Суддя: О.М. Палінчак