Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/6455/26
Провадження №1-кп/523/1441/26
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
 
22.04.2026 
Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 , 
прокурора - ОСОБА_3 
в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026164490000042 від 18.02.2026 року щодо: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, вдівця, маючого на утриманні дитину 2003 року народження, військовослужбовця у військовому звані «матрос», маючого статус УБД, маючого тяжкі захворювання (підтверджується документально), зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості, 
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та, перебуваючи у військовому званні «матрос», в порушення до вимог ст.ст.9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
08.02.2026р., приблизно о 10:30год., ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку №73-а, розташованого по просп. Князя Володимира Великого у м. Одесі, визначив предметом свого кримінально-протиправного посягання майно, яке належить ОСОБА_5 , a саме мобільний телефон. В подальшому, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 та шляхом обману під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у неї мобільний телефон марки «Xiаomi Redmi Note 14» в корпусі блакитного кольору, вартістю 7220 грн., не маючи наміру його повертати. В свою чергу, ОСОБА_5 будучи впевнена у правомірності дій ОСОБА_4 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передала останньому вказаний телефон, після чого, обвинувачений скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволікла свою увагу, утримуючи при собі мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 7220грн.
Крім того, повторно, 10.02.2026р., приблизно о 20:00год., ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку №81/1, розташованого по просп. Князя Володимира Великого у м. Одесі, визначив предметом свого кримінально-протиправного посягання майно, яке належить ОСОБА_6 , a саме мобільний телефон. В подальшому, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_6 та шляхом обману під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у нього мобільний телефон марки «Oppo Reno 12 FS» в корпусі зеленого кольору, вартістю 12928 грн., не маючи наміру його повертати. В свою чергу, ОСОБА_6 будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_4 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передав останньому вказаний телефон, після чого, обвинувачений скориставшись тим, що потерпілий відволік свою увагу, утримуючи при собі мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 12928грн.
Крім того, повторно, 14.02.2026р., приблизно о 18:00год., ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку №70, розташованого по вул. Героїв оборони Одеси в м. Одесі, визначив предметом свого кримінально-протиправного посягання майно, яке належить ОСОБА_7 , a саме мобільний телефон. В подальшому, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_7 та шляхом обману під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у нього мобільний телефон марки «Iphone 11» в корпусі зеленого кольору, вартістю 15125грн., не маючи наміру його повертати. В свою чергу, ОСОБА_7 будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_4 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передав останньому вказаний телефон, після чого, обвинувачений скориставшись тим, що потерпілий відволік свою увагу, утримуючи при собі мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 15125грн.
Крім того, повторно, 18.02.2026р., приблизно о 19:00год., ОСОБА_4 перебуваючи біля будинку №60-Б, розташованого по вул. Героїв оборони Одеси у м. Одесі, визначив предметом свого кримінально-протиправного посягання майно, яке належить ОСОБА_8 , a саме мобільний телефон. В подальшому, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_8 та шляхом обману під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у неї мобільний телефон марки «Vivo IQOO Neo 9s Pro» в корпусі чорного кольору, вартістю 16499,55грн., не маючи наміру його повертати. В свою чергу, ОСОБА_8 будучи впевненою у правомірності дій ОСОБА_4 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передала останньому вказаний телефон, після чого, обвинувачений скориставшись тим, що потерпіла відволікла свою увагу, утримуючи при собі мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 16499,55грн.
В судовому засіданні, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, від надання будь-яких показань в суді відмовився та пояснив, що жалкує про фактично вчинене і щиро кається.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини проваджень в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю, та дії вказаної особи кваліфікує за:
-ч.1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);
-ч.2 чт. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом враховується особа ОСОБА_4 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив низку аналогічних корисливих злочинів, вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, вдівця, маючого на утриманні дитину 2003 року народження, військовослужбовця, маючого статус УБД, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, маючого тяжкі захворювання (підтверджується документально), маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно. 
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено. 
На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженні, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив низку аналогічних корисливих злочинів, вчинив кримінальні правопорушення, які відноситься до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, вдівця, маючого на утриманні дитину 2003 року народження, військовослужбовця, маючого статус УБД, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, маючого тяжкі захворювання (підтверджується документально), маючого постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, беручи до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, з метою запобігання вчиненню останнім нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.
Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим, процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого.
Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання за:
-ч.1 ст.190 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки;
-ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_4 обрати у вигляді особистого зобов`язання. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 3565,60грн., 2674,20грн., 2674,20грн., 2674,20грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_4 в повному обсязі, на користь держави.
Речові докази: мобільні телефони марок «Iphone 11» та «Vivo IQOO Neo 9s Pro»  - вважати повернутими за належністю ОСОБА_7 та відповідно ОСОБА_8 , арешт накладений ухвалами слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 04.03.2026р. на вказані телефони - скасувати; 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.
Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя