ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 березня 2026 року	Справа №160/1424/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- ВИЗНАТИ відмову ГУ ПФУ в Дніпропет. обл. щодо перерахунку ПЕНСІЇ з 01.01.2025 р. згідно ст. 50, ч. 1 ст. 54 ЗАКОНУ УКРАЇНИ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧОРНОБИЛЬСЬКОЇ катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796- XII, ПОСТАНОВИ КМУ «Про внесення змін до постанов КМУ від 23.11.2011 р. № 1210 і від 26.09.2012 р. № 886» від 09.12.2021 р. № 1307 на підставі ДОВІДКИ про заробітну плату від 13.10.2025 р., яка була видана АРХИВНИМ ВІДДІЛОМ ВИКОНКОМУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ з урахуванням КОЕФІЦІЄНТУ заробітної плати – 6.0668 - ПРОТИПРАВНОЮ;
- ЗОБОВ`ЯЗАТИ ГУ ПФУ в Дніпропет. обл. нараховувати та виплачувати ПЕНСІЮ у розмірі: 72 670,00 гри. БЕЗ ОБМЕЖЕННЯ ЇЇ МАКСИМАЛЬНОГО РОЗМІРУ з 01.01.2025 р. у ПОРЯДКУ СТ. 50, Ч. 1 ст. 54 ЗАКОНУ УКРАЇНИ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧОРНОБИЛЬСЬКОЇ катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, ПОСТАНОВИ КМУ «Про внесення змін до постанов КУТУ від 23.11.2011 р. № 1210 і від 26.09.2012 р, № 886» від 09.12.2021 р № 1307 на підставі ДОВІДКИ про заробітну плату від 13.10.2025 р., яка була видана АРХИВНИМ ВІДДІЛОМ ВИКОНКОМУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ з урахуванням КОЕФІЦІЄНТУ заробітної тати - 6.0668.
- СТЯГНУТИ з ГУ ПФУ в Дніпропет. обл. у порядку ст. 50, ч. 1 ст. 54 ЗАКОНУ УКРАЇНИ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ. ПОСТАНОВИ КМУ «Про внесення змін до постанов КМУ від 23.11.2011 р. № 1210 і від 26.09.2012 р. № 886» від 09.12.2021 р. № 1307 ЗАБОРГОВАНІСТЬ у ВИПЛАТІ ПЕНСІЇ з 01.01.2025 р. у сумі – 605 204,60 грн.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки про заробітну плату. Позивач зазначає, що відповідач невірно обчислює розмір його пенсії, чим допускає порушення його прав в сфері пенсійного забезпечення. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
07.11.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, ПЕРЕРАХУВАТИ ПЕНСІЮ як інваліду II СВІТОВОЇ ВІЙНИ ІП групи, ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорія з 01.01.2025 р. згідно ДОВІДКИ про заробітну плату від 13.10.2025 р., яка була видана АРХИВ НИМ ВІДДІЛОМ ВИКОНКОМУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ з урахуванням КОЕФІЦІЄНТУ заробітної плати 6.0668 у порядку ч. 1 ст. 54 ЗАКОНУ УКРАЇНИ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХП, ПОСТАНОВИ КАБІНЕТУ МІНІСТРІВ УКРАЇНИ від 09.12.2021 р. № 1307 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом відповідача від 10.12.2025 року позивачу запропоновано способи подачі заяви щодо проведення перерахунку пенсії.
Вважаючи таку відмову відповідача щодо перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що за ч. 1, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно ст. 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;
4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 57 Закону №796-XII встановлено, що визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.
Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:
менше 12 місяців, - заробітна плата (дохід) визначається шляхом поділу загальної суми заробітної плати (доходу) за календарні місяці роботи на кількість зазначених місяців;
не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - заробітна плата (дохід) визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;
менше місяця, - заробітна плата (дохід) визначається за відповідний календарний місяць з додаванням до заробітної плати (доходу) на основній роботі.
Для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Порядок визначення заробітної плати (доходу), у тому числі заробітної плати (доходу), передбаченої частиною четвертою цієї статті, для обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі – Порядок №22-1).
Пунктом 2.4. Порядку №22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.
Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.
За п. 4.2. Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
- з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
Пунктом 4.7. Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає про таке.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 року №2073-IX (далі – Закон №2073-IX) цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
За змістом правозастосування, що міститься у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.12.2025 року у справі №420/13975/24, від 22.07.2025 року у справі №580/710/24, положення Закону №2073-IX застосовуються в т.ч. до спірних в даній справі правовідносин.
Згідно ч. 1, 2 ст. 10 Закону №2073-IX адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом.
Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 Закону №2073-IX дії та вимоги особи є правомірними, доки інше не буде доведено під час розгляду та/або вирішення справи.
Сумніви щодо правомірності дій та вимог особи, що виникають внаслідок неоднозначного (множинного) трактування норми права, повинні тлумачитися адміністративним органом на користь їх правомірності.
За ч. 1 ст. 16 Закону №2073-IX адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребовувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки, необхідні для вирішення справи.
Частиною 2 ст. 16 Закону №2073-IX встановлено, що адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків
Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 72 Закону №2073-IX адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті).
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.
У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються:
1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи);
2) фактичні обставини справи;
3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи;
4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу;
5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
За ч. 3 ст. 85 Закону №2073-IX у разі якщо адміністративний акт не містить мотивувальної частини, у випадку, якщо відповідно до цього Закону вона є обов`язковою, такий акт скасовується.
Частинами 1, 2 ст. 87 Закону №2073-IX встановлено, що адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.
Протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою цієї статті, зокрема:
1) прийнятий адміністративним органом, що:
а) не мав на це повноважень;
б) використав дискреційні повноваження незаконно;
2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;
3) порушує норми матеріального права;
4) не відповідає принципам адміністративної процедури.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);
добросовісно (п. 5);
розсудливо (п. 6);
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).
Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21
Суд констатує, що відповідач не дотримався вищевказаних вимог до своєї діяльності при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії
Так, відповідь відповідача, яке є предметом оскарження, фактично не містить результату вирішення заяви позивача.
Вказане свідчить про те, що будь-яке змістовне дослідження заяви позивача відповідачем не проведено, викладені обставини не досліджені, долучені документи не проаналізовані, а нормативно-правове обґрунтування, на яке посилався позивач, до спірних обставин не застосовувалося, адже висновки щодо можливості або неможливості застосування відповідних норм права до позивача відсутні.
Відповідач вказував про звернення з заявою встановленої форми.
Ключове значення при вирішенні спорів щодо призначення чи перерахунку пенсії має зміст звернення, що дає змогу об`єктивно встановити волю заявника, а не виключно формальне дотримання затвердженої бланкової форми. Зазначені позиції послідовно наголошують, що надмірний формалізм у сфері соціального забезпечення є неприпустимим та призводить до безпідставного обмеження конституційних прав.
Ураховуючи викладене, суд зазначає, що право особи на звернення за перерахунком пенсії є складовою права на соціальне забезпечення, гарантованого Конституцією України (стаття 46) та законодавством у сфері пенсійного забезпечення. Незважаючи на формальні вимоги до заяви, визначені Порядком № 22-1, її зміст має відігравати ключову роль при оцінці дійсного волевиявлення особи.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 року у справі №340/686/25.
Зміст поданої позивачем заяви очевидно вказує на її кінцеву мету позивача, в зв`язку з чим відповідач повинен прийняти рішення по суті такої заяви.
Також суд зауважує, що відповідач взагалі не оцінив обґрунтованість прохання позивача, в т.ч. в частині визначеного коефіцієнту заробітної плати та правильності його розрахунку.
Отже, поведінка відповідача в даній справі є протиправною. Водночас, суд визнає таку поведінку бездіяльністю щодо невирішення заяви позивача по суті.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача (фактично – задовольнити заяву позивача) суд зауважує, що відповідач наразі свої владні повноваження щодо поданої позивачем заяви не реалізував, змістовний розгляд заяви не здійснив. Як наслідок, задоволення цієї позовної вимоги фактично являло б собою перебирання судом на себе повноважень відповідача і фактично розгляд такої заяви судом не після, а замість органу Пенсійного фонду України, адже як вже констатував суд, така заява наразі не була предметом розгляду органу Пенсійного фонду України згідно вимог законодавства до такого розгляду.
З цих же підстав передчасним є і задоволення позовної вимоги про стягнення коштів - наразі відсутнє рішення відповідача не лише щодо права позивача на перерахунок пенсії, а й щодо розрахунку розміру відповідної заборгованості. Відповідно, вирішення цього питання вперше самим судом являтиме собою не контроль за дискреційними повноваженнями відповідача, а їх перебирання судом, оскільки відповідач такі питання ще не вирішував, власні повноваження у відповідній сфері не реалізував.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача. 
Розподіл судових витрат не здійснюється, адже позивач був звільнений від їх сплати.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нездійснення належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.11.2025 року про проведення перерахунку пенсії та невирішення такої заяви по суті.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 07.11.2025 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи. 
Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна