Справа № 750/15335/25 	Головуючий у 1 інстанції Сапон А. В. 	
Провадження № 33/4823/239/26 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,
з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бредюка О. М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Бредюка О. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 02 листопада 2025 року, о 02 год. 20 хв., по вул. Василя Тарновського, буд. 15, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Бредюк О. М. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 закрити на підставі ст. 247 КУпАП.
Мотивує тим, що постанова місцевого суду не обґрунтована, оскільки судом не правильно надана оцінка відеозапису та діям патрульних поліцейських.
Звертає увагу на те, що працівниками патрульної поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування з поліцейськими поведінка у ОСОБА_1 була повністю адекватною і жодних підстав вважати, що вона не відповідала обстановці не було.
Далі працівник поліції, не назвавши жодних ознак сп`яніння пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому ознак сп`яніння перед цим у водія, він не називає, а лише каже, що чує запах алкоголю з автомобіля. ОСОБА_1 пояснив, що запах не від нього, а з автомобіля. І на підтвердження відкриває задні двері свого авто.
У подальшому, на бажання ОСОБА_1 пройти огляд у лікарні, поліцейський починає розповідати, що «яка різниця, там такий же драгер», фактично позбавляючи ОСОБА_1 на передбачений законом огляд у лікарні (02 год. 32 хв.10 сек. – 02 год. 32 хв. 30 хв. на відеозаписі). При цьому ОСОБА_1 хотів такий огляд пройти.
О 02 год. 35 хв. працівник поліції знову каже, що «в лікарні теж драгер», при цьому, переконуючи ОСОБА_1 не їхати в лікарню. Далі інший патрульний каже, що вбачає ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 і просить пройти огляд на драгері, однак жодної ознаки не називає.
Лише після цього ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, оскільки працівники поліції переконують його, що різниці між проходженням на місці та у лікарні не має, хоча цим вони вводять в оману останнього, оскільки огляд на місці передбачає лише продування приладу Драгера, а в лікарні відбувається повний комплекс огляду лікарем (функціонально), так і з можливістю лабораторного дослідження.
Аналіз відеозапису, на якому видно водія ОСОБА_1 , як він пересувається, розмовляє з поліцейськими, дає підстави судити про відсутність у нього зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння.
Окрім того, в процесі вимоги проведення огляду такі ознаки поліцейськими взагалі не називалися.
Щодо спілкування о 02 год. 38 хв. ОСОБА_1 з поліцейськими, вважає його не належним і не допустимим доказом, оскільки поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він вимкнув камеру, хоча відеофіксація відбувалася.
У даному випадку поліцейським грубо порушені вимоги ст. 63 Конституції України знову ж таки незаконні дії по введенню в оману ОСОБА_1 про вимкнення відеофіксації.
Протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути визнані належними доказами у даній справі, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумнівів.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бредюк О. М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її з викладених у ній підстав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , аргументи його захисника Бредюка О. М., переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Як убачається з переглянутого апеляційним судом відеозапису, який є безперервним та доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, як ОСОБА_1 , під час дії комендантської години керував транспортним засобом марки Skoda Fabia, номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції на підставі п. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення Правил дорожнього руху, а саме: ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху.
Після перевірки документів та при спілкуванні з водієм поліцейським були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю. На питання поліцейського чи вживав алкоголь, ОСОБА_1 спочатку категорично заперечував.
Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейський неодноразово вказував, що відчуває запах алкоголю, після чого запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі. Водій спочатку погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні, потім відмовився.
У подальшому, водію неодноразово було запропоновано пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, або пройти огляд у медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився, зізнавшись, що випив пару банок пива.
При цьому поліцейським були роз`яснені водію положення п. 2.5 Правил дорожнього руху та повідомлено про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, але водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Зафіксовано процедуру складення матеріалів про адміністративне правопорушення.
Заперечення захисника про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, є безпідставними. Запах алкоголю відеокамера не передає, проте по уповільненій розмові та рухах були розумні підстави підозрювати про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Від водія вимагають відповіді на питання, останній розповідає про те, чого в нього не запитували.
Незважаючи на те, що події мали місце в нічний час, при поганому освітленні, у ОСОБА_1 була наявною поведінка, що не відповідала обстановці.
Також, як видно з відеозапису, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейським неодноразово повідомлено водієві про те, що він має ознаки алкогольного сп`яніння та вимога пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі, роз`яснивши ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є підставою для складання протоколу за ст. 130 КУпАП, однак водій ОСОБА_1 однозначно відмовився від огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Що стосується зауважень захисту про посилання як на доказ вини на рапорт працівника поліції, то хоча він і не є прямим доказом у справі, проте доводить дотримання працівниками поліції процедури огляду.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
Поліцейські не повинні були умовляти водія пройти огляд, достатньо було пред`явити одну вимогу, за відмову від виконання якої настає відповідальність.
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього докази у своїй сукупності беззаперечно підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції забезпечив своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та ухвалив обґрунтоване рішення про накладення стягнення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Бредюка О. М. залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Антипець