Справа № 369/9473/25
Провадження № 2/369/4272/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року        м.Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши у судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу №369/9473/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

ВСТАНОВИВ

28.05.2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - Поляков О.В. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 11 307, 72 гривень, судового збору у сумі 2 422, 40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 гривень.
Свої вимоги мотивує тим, що 30.04.2024 між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора на суму 5 610 гривень. Разом з тим, відповідач грошові кошти у визначений термін не повернув, у зв`язку з чим на даний час існує заборгованість у розмірі 13 857, 72 гривні, яка складає: заборгованість за тілом кредиту та комісією відповідно до умов договору — 5610 грн, 5 697, 72 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2550, 00 гривень штрафні санкції згідно з умовами договору.
Крім того, 07.04.2025 року було укладено Договір про надання правничої допомоги №07/04/25-02 між Адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО та ПАРТНЕРИ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Додаткову угоду № 29 до Договору.
Відповідно до умов Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесло витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 гривень.
На підставі вищевказаного, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 гривень.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованим листом скеровано позивачу та відповідачу з можливістю надати відзив на вищевказаний позов.
Копія ухвали про відкриття провадження від 10.06.2025 та примірник позовної заяви з відповідними додатками були скеровані на адресу відповідача. Разом з тим, на час розгляду справи відзив до Києво- Святошинського районного суду Київської області не надходив.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ст. ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
У судове засідання представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позову у разі неявки представника в судове засідання розгляд справи просив провести за його відсутності.
У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Разом з тим, 22.09.2025 на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , відповідно до якої останній просив суд справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнає.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, 30.04.2024 між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00-9749031 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора №32338.
Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 510, 00 гривень, порядок сплати якої визначено умовами Кредитного договору та отримати суму кредиту 5 100 гривень. Так, позичальнику перерахувалась сума в розмірі 5 100 гривень на платіжну картку №4441-11XX-XXXX-0470.
У подальшому, 21.10.2024 між Первісним кредитором, а саме, Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №21102024-МК/ЕЙС відповідно до умов якого Позивачеві відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9749031 від 30.04.2024 у розмірі 11307, 72 гривень.
Під час укладення Кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, порядок кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину.
Однак, оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 13 857, 72 гривень, що складається з наступного:
5610,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та комісією відповідно до умов договору;
5697,72 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;
2550,00 грн. штрафні санкції згідно умов договору.
Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період з 21.10.2024-15.05.2025. Крім того, станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області про відкриття провадження у справі від 10.06.2025 також задоволено клопотання представника позивача «Фінансова компанія «ЕЙС» щодо надання інформації,
що містить банківську таємницю за номером картки № НОМЕР_1 .
Так, відповідно до отриманої відповіді 04.08.2025 року від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . За період з 30.04.2024 по 05.05.2024 на вищевказану платіжну картку було здійснено зарахування коштів в сумі 5 100 гривень.
Крім того, 22.09.2025 на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява від ОСОБА_1 , відповідно до якої останній просив суд справу розглядати без його участі. Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» визнає.
Відповідно до ст. 11 ЦК України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитних договорів в частині надання кредитних коштів.
У той же час, відповідачем були порушені зобов`язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами.
Положенням ст. 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Таким чином відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договорами, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунками суми заборгованостей.
Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутності, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких що суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 2, 3ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За змістом ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, додержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З поданих позивачем разом з позовною заявою доказів вбачається, що під час розгляду цієї справи ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» надавалася правнича допомога Адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО та ПАРТНЕРИ», що підтверджується такими доказами: Договором про надання правничої допомоги від 07.04.2025, Додатковою угодою №29 від 07.04.2025 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги, Детальним описом робіт (наданих послуг) по Договору про надання правової (правничої) допомоги від 07.04.2025 року, Актом приймання-передачі наданих послуг від 15.05.2025 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 07.04.2025 року
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 15.05.2025 року, адвокатом надано клієнту наступні послуги професійної правничої допомоги: 
1) Складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржника;
2) вивчення матеріалів справи;
3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації;
4) підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації.
Загальна вартість послуг 7 000,00 грн.
У матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненком А.І., видане 24.04.2012 року № 4956.
Таким чином, позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Згідно з ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Разом з тим, оцінюючи заявлений розмір витрат на правничу допомогу у сумі
7 000,00 грн, суд враховує критерії, визначені ст. 137, 141 ЦПК України, а саме: складність справи, обсяг виконаних робіт, час, витрачений адвокатом, а також значення справи для сторін.
Суд зазначає, що дана справа не є складною, розглянута у спрощеному позовному провадженні, не потребувала значного обсягу доказування чи участі сторін у судових засіданнях, а також відповідач визнав позовні вимоги.
З огляду на викладене, суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу завищеним та таким, що не повністю відповідає критеріям розумності та співмірності.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та вважає обґрунтованим їх стягнення у розмірі 5 000,00 грн.
У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 11,13-15, 204, 207, 509, 525, 526, 530, 611, 612, 625, 530, 1048,1054-1055 ЦК України, ст.ст. 12,13,48,76-82,141,229,259,263-265,268,273,353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити ЧАСТКОВО.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, оф. 2005 заборгованість за кредитним договором №00-9749013 від 30.04.2024 у розмірі 11 307 (одинадцять тисяч триста сім) гривень, 72 (сімдесят дві) копійки, яка складається:
5 610,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та комісією відповідно до умов договору; 5 697,72 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, оф. 2005 судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Ірина КОЗАК