Справа № 712/16771/25
Провадження № 2/712/1361/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
20 квітня 2026 року м.Черкаси 
Соснівський районний суд міста Черкаси у складі головуючого судді Чаплної Н.М.,
за участі секретаря судового засідання Саса Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,-

установив:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 157 698,41 грн інфляційних збитків, 54 720,00 грн - 3% річних, а всього – 212 418, 41 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 26.06.2023 року ОСОБА_1 , передав у борг ОСОБА_2 760 000 гривень 00 коп. Строк виконання зобов`язання з повернення боргу був 27.09.2023 року. На підтвердження передачі коштів в борг, між позивачем та відповідачем укладено договір позики від 26.06.2023 року, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., реєстровий номер 1-972. 
У строк, зазначений у договорі позики від 26.06.2023 року, відповідач своїх зобов`язань не виконав, грошові кошти не повернув, а тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду. 
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.04.2024 року у справі №712/10872/23 вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 760 000, 00 грн задоволені. 
У зв`язку з невиконанням рішення, 12.06.2024 року позивач звернувся з заявою до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Бурмаги Євгенія Анатолійовича, про відкриття виконавчого провадження. 13.06.2024 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси було відкрито виконавче провадження №75293911 про примусове стягнення з відповідача суми боргу
Відповідно до довідки приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 04.12.2025 року №15384 встановлено, що дійсно на виконанні у приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича перебуває виконавче провадження №75293911 з виконанням виконавчого листа №712/10872/23 від 10.06.2024 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 760000,00 грн. У довідці також зазначено, що станом на 04.12.2025 року загальна сума заборгованості по виконавчому провадженні №75293911 складає 836500,00 грн, з яких: заборгованість на користь стягувача 760000,00 грн; основна винагорода приватного виконавця 76000,00 грн; мінімальні витрати виконавчого провадження 500 грн.
Станом на момент подачі позову, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.04.2024 року у справі №712/10872/23 залишається невиконаним.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок заборгованості 3% річних та інфляційних збитків здійснений позивачем виходячи з початкової суми боргу 760 000,00 грн за період прострочення: з 26.06.2023 по 18.11.2025. 
Отже, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості 760000,00 грн, 3% річних у розмірі 54720,00 грн та інфляційні збитки у розмірі 157698,41 грн, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання зобов`язання.
Ухвалою судді від 16.12.2026 у справі відкрите провадження, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Відзив на позовну заяву не подано.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
26.06.2023 року ОСОБА_1 , передав у борг ОСОБА_2 760 000 гривень 00 коп. Строк виконання зобов`язання з повернення боргу був 27.09.2023 року. На підтвердження передачі коштів в борг, між позивачем та відповідачем укладено договір позики від 26.06.2023 року, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В., реєстровий номер 1-972. 
У зв`язку з неповерненням коштів у встановлений договором строк відповідачем, позивач звернувся з відповідним позовом до суду. 
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.04.2024 року у справі №712/10872/23 вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 760 000, 00 грн задоволені. 
У зв`язку з невиконанням рішення, 12.06.2024 року позивач звернувся з заявою до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Бурмаги Євгенія Анатолійовича, про відкриття виконавчого провадження. 13.06.2024 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси було відкрито виконавче провадження №75293911 про примусове стягнення з відповідача суми боргу
Відповідно до довідки приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 04.12.2025 року №15384 встановлено, що дійсно на виконанні у приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича перебуває виконавче провадження №75293911 з виконанням виконавчого листа №712/10872/23 від 10.06.2024 року Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 760000,00 грн. У довідці також зазначено, що станом на 04.12.2025 року загальна сума заборгованості по виконавчому провадженні №75293911 складає 836500,00 грн, з яких: заборгованість на користь стягувача 760000,00 грн; основна винагорода приватного виконавця 76000,00 грн; мінімальні витрати виконавчого провадження 500 грн.
Розрахунок заборгованості 3% річних та інфляційних збитків здійснений позивачем виходячи з початкової суми боргу 760 000,00 грн за період прострочення: з 26.06.2023 по 18.11.2025.
Відповідно до викладеного у позовній заяві розрахунку 3% річних виходячи з суми боргу 760 000,00 грн за період прострочення з 26.06.2023 по 18.11.2025 складають 54 720,00 грн, та інфляційні збитки за цей же період складають 157 698,41 грн.
За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З огляду на вищенаведені норми права, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.
У постанові Верховного Суду України у справі №6-2311цс16 від 22 березня 2017 року наведено висновок про те, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19 та №646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховним Судом у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.
Водночас, позивачем проведені розрахунки інфляційних збитків та 3% річних за період з 26.06.2023 по 18.11.2025, тобто з дати укладення договору. Однак, п.2 Договору позики від 26.02.2023 передбачено, що позика надається строком на 3 місяці, тобто до 27.09.2023, отже нарахування інфляційних збитків та 3% річних за період з 26.06.2023 по 27.09.2023 не відповідає умовам договору та положенням ст. 625 ЦК України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.
Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, вбачається, що ним нараховані 3 % річних та інфляційні витрати за період 26.06.2023 по 18.11.2025, без урахування вищезазначених вимог закону та за період воєнного стану в Україні. 
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.
Зокрема, у постанові від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 Верховний Суд виснував наступне:
тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22.
Таким чином, оскільки у справі, що прозглядається, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за прострочення виконання судових рішень, ухвалених у правовідносинах за договором позики, за період з 26.03.2023 по 18.11.2025, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заборгованість нарахована після 24 лютого 2022 року, тобто у період дії на території України воєнного стану, та підлягає списанню позикодавцем відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Керуючись статтями ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -
ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Н.М. Чапліна