СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Харків Справа № 910/10584/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.
за участю представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" (вх. №64) на рішення Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у справі №910/10584/25
за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН", смт. Гоголеве, Миргородський район, Полтавська область
про стягнення 764 788,35 грн,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" 764 788,35 грн штрафу за поставку неякісного товару внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 03.04.2025 Договору №100/ВОЗ-2025.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у справі №910/10584/25 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 764 788,35 грн штрафу за поставку неякісного товару та 9 177,46 грн судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існували належним чином оформлені та чинні договірні відносини поставки, умовами яких постачальник зобов`язався передати замовнику товар, що відповідає вимогам ДСТУ та погодженим сторонами технічним характеристикам, а також передбачено спеціальний порядок контролю якості та відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20 % вартості товару у разі його невідповідності встановленим вимогам.
Суд встановив факт поставки відповідачем продукції на підставі підписаних сторонами видаткових накладних, що відповідно до пункту 6.7 договору свідчить про прийняття товару замовником і перехід права власності.
Суд дійшов висновку, що частина поставленого товару не відповідала вимогам ДСТУ 4421:2005 за мікробіологічними та органолептичними показниками. При цьому повторні випробування, ініційовані самим відповідачем, відповідно до умов договору є остаточними, а їх результати підтвердили невідповідність продукції встановленим стандартам.
З огляду на встановлений факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару належної якості, суд застосував наслідки, прямо передбачені пунктом 8.4 договору та статтями 549, 610, 611 ЦК України та дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем штрафу в розмірі 20% вартості неякісного товару, а розрахунок суми 764 788,35 грн визнав арифметично правильним і документально підтвердженим.
Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. У разі часткового задоволення апеляційної скарги вирішити питання про зменшення розміру неустойки по договору №100/ВОЗ-2025 від 03.04.2025.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
- поставлений ним товар був належної якості на момент передачі замовнику, що підтверджується лабораторними дослідженнями, проведеними до поставки, а саме експертним висновком Регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби №001138 п/25 від 12.04.2025 та протоколами ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» і ДП «Полтавський РНТЦ стандартизації, метрології та сертифікації», які засвідчили відповідність сиру вимогам нормативної документації за мікробіологічними, органолептичними та фізико-хімічними показниками 
- під час відбору зразків товар перебував на відповідальному зберіганні у замовника, а отже, за своєю правовою природою не вважається переданим у власність покупцю. Посилаючись на ст. 936 ЦК України (договір зберігання), апелянт стверджує, що передача речі на зберігання не означає переходу права власності, а відтак відсутня необхідна умова для застосування штрафу, який, на його думку, можливий лише щодо товару, переданого у власність замовника 
- умовами договору не передбачено обов`язкового контролю мікробіологічних показників при прийманні товару, а направлення зразків до лабораторії є можливим лише у випадках наявності обґрунтованої підозри. Відтак проведені позивачем дослідження, на думку відповідача, здійснені з порушенням погодженого сторонами порядку контролю якості 
- умови договору сформульовані неоднозначно, допускають різне тлумачення та були розроблені «під переважним впливом» замовника, тому мають тлумачитися проти нього за принципом contra proferentem. У зв`язку з цим застосування штрафних санкцій у розмірі 20% є передчасним та необґрунтованим 
- невідповідність товару могла виникнути вже після передачі його на склад замовника, тобто під час зберігання, а тому не доведено, що саме постачальник допустив порушення вимог щодо якості 
- суд першої інстанції неповно дослідив докази та не надав оцінки його аргументам, не врахував відсутність збитків у позивача, факт прийняття і оплати товару, а також докази належної якості продукції, чим порушив вимоги ст. 86 та 236 ГПК України щодо всебічності та повноти оцінки доказів.
09.02.2025 від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Обґрунтовує відзив тим, що:
- відбір зразків та проведення лабораторних досліджень здійснювалися у повній відповідності до умов договору: зразки відбиралися комісійно, у присутності уповноважених представників відповідача, оформлювалися відповідними актами та направлялися до уповноважених державних лабораторій у місті Києві, як це передбачено договором. Первинні лабораторні дослідження засвідчили невідповідність частини поставленого товару вимогам ДСТУ за мікробіологічними показниками. Надалі, на підставі звернення відповідача, було проведено повторні дослідження у державній уповноваженій лабораторії, результати яких відповідно до умов договору є остаточними, і вони також підтвердили невідповідність товару встановленим вимогам;
- посилання відповідача на лабораторні висновки, отримані до поставки товару, не можуть спростовувати результати офіційних досліджень, оскільки такі випробування проводилися за зразками, відібраними самим відповідачем, без участі замовника та поза процедурою, погодженою сторонами в договорі. Саме тому належними та допустимими доказами якості або її відсутності є результати досліджень, проведених відповідно до передбаченого договором механізму контролю;
- штраф передбачений договором саме за факт поставки неякісного товару, а не залежить від подальшої долі продукції чи настання збитків. Крім того, видаткові накладні підписані сторонами, товар був прийнятий на склад, що відповідно до умов договору свідчить про перехід права власності, а тому твердження про відсутність такого переходу є необґрунтованими;
- вимога про стягнення штрафу є вимогою про застосування договірної неустойки, яка згідно з нормами Цивільного кодексу України підлягає стягненню незалежно від наявності чи доведення збитків;
- позивач заперечує застосування принципу contra proferentem у даному випадку, вказуючи, що умови договору є чіткими та однозначними, порядок проведення контрольних заходів і наслідки встановлення невідповідності якості визначені прямо і не допускають іншого тлумачення. Саме відповідач, погодившись із такими умовами, прийняв на себе ризики, пов`язані з відповідальністю за поставку товару, що не відповідає вимогам договору.

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
У судове засідання від 16.02.2026 з`явився представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином.
На початку засідання колегією суддів встановлено надходження від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" клопотання про відкладення розгляду справи.
Обґрунтовує клопотання тим, що адвокат Мартиненко Ю.В. не зможе взяти участі в засіданні у справі №910/10584/25, оскільки бере участь у слідчих діях у кримінальному провадженні №72023000110000106 від 15.11.2023 за ч.2 ст.212 КК України.
Дослідивши вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що перш за все, до матеріалів справи не додано доказів, що дійсно на дату засідання (16.02.2026) будуть проводитись слідчі дії у кримінальному провадженні №72023000110000106, в яких має взяти участь адвокат Мартиненко Ю.В.
Апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт зайнятості представника в іншому провадженні не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, сторона самостійно визначає свою процесуальну поведінку та забезпечує участь у справі належного представника. Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКСІЛАЙН» не позбавлене можливості уповноважити іншого адвоката або забезпечити участь іншого представника, що прямо вбачається з положень Господарського процесуального кодексу України щодо представництва юридичної особи.
Крім того, суд враховує, що справа перебуває на стадії апеляційного розгляду, сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, матеріали апеляційної скарги та відзиву подані в письмовій формі, а тому об`єктивних перешкод для розгляду справи за наявними матеріалами не встановлено.
Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів поважності причин неявки представника відповідача, а також з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
Між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" (далі - відповідач, постачальник) укладено Договір від 03.04.2025 за № 100/ВОЗ-2025 (далі – договір; а. с. 21 - 29), строком дії з моменту його підписання сторонами і до завершення воєнного стану в Україні, але не довше ніж до 31.12.2025, а в частині оплати за поставлений товар – до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань (преамбула та п. 12.1. договору).
Умовами договору сторони узгодили наступне:
- постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари (п. 1.1 договору);
- найменування та кількість товару зазначена в додатку №1 до цього договору. Код ДК 021:2015:15540000-5 Сирні продукти (п. 1.2 договору);
- якість товару, що поставляється постачальником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 4421:2005 та Технічному опису (додаток № 2 до договору). Товар, який постачальник зобов`язується передати замовнику, має відповідати вимогам до його якості на момент його передачі замовнику, а також протягом строку його придатності. Разом з товаром постачальник повинен передати замовнику документи, які визначені пунктом 6.5. договору. (п. 2.1 договору);
- контроль за станом виконання договірних зобов`язань постачальником здійснюють замовник, представники замовника (відповідні посадові особи військової частини, які уповноважені на вчинення дій, визначених цим договором) (п. 3.1 договору);
- під час поставки кожної партії товару замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності товару, що постачається Постачальником (далі - контрольні заходи) (п. 3.2 договору);
- контрольні заходи, включають в себе перевірку безпечності, а саме радіологічними показниками та окремих показників якості - органолептичними та окремими фізико - хімічними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування, тощо) товару, що постачаються відповідно до умов цього Договору, відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування Товару за цим Договором, вимогам статті 44 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів" від 23.12.1997 № 771/97-ВР (п. 3.3. договору);
- контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності представника постачальника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи, у тому числі на право участі у відборі зразків (проб) щодо відповідної партії товару), а у разі його відсутності - не розпочинаються.
Відсутність в представника постачальника документів, які підтверджують його повноваження на складання документів від імені постачальника, має наслідки неявки представника постачальника.
Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю у 2-ох примірниках, які підписуються представниками замовника (товароодержувача), що здійснювали перевірку та представником постачальника (п. 3.3.1 договору);
- якщо під час проведення контрольних заходів за оцінкою замовника (товароодержувача) існує обґрунтована підозра (тобто існують факти або інформація, які можуть переконати замовника (товароодержувача), що товар може не відповідати вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом, іншими органолептичними показниками, невідповідністю маркування або пакування) або встановлено факт, що товар є небезпечним чи непридатним до споживання, зразок такого товару шляхом комісійного відбору зразків (проб), відбирається у відповідності до умов цього договору (п.3.9 - п.3.14), та направляється до уповноваженої лабораторії, яка може проводити лабораторні дослідження (випробовування) для цілей державного контролю (далі уповноважена лабораторія), яку визначає Замовник, для проведення лабораторних досліджень.
Такими уповноваженими лабораторіями можуть бути лише ті, у яких місцезнаходження зареєстроване в м. Києві.
При невідповідності результатів дослідження, навіть за одним показником, постачальник протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання результатів досліджень, має право звернутись до замовника (товароодержувача) щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії у подвійній кількості, яка перебуває у замовника (товароодержувача) на відповідальному зберіганні, та направлення до уповноваженої лабораторії, яку визначає позивач. Результати повторних досліджень є остаточними, але виключно якщо вони проводились зверненням Відповідача (п. 3.3.2 договору);
- замовник, протягом усього строку (терміну) зберігання товару, за умови дотримання порядку його зберігання (порядок та умови зберігання товару визначаються ДСТУ на даний вид продукції, яке регулює порядок зберігання конкретного предмета закупівлі, як на складі Замовника так і на складі будь-якого товароодержувача має право за наявності обґрунтованих підстав (загроза втрати споживчих властивостей або їх втрата) проводити додаткові випробовування товару та здійснити вибіркову перевірку за якістю і комплектністю, шляхом комісійного відбору зразків (проб) та направлення їх до уповноваженої лабораторії, яку визначає Замовник, для проведення лабораторних досліджень. Такими уповноваженими лабораторіями можуть бути лише ті, у яких місцезнаходження зареєстроване в м. Києві. Результати лабораторних досліджень поширюються на всю партію товару. При невідповідності результатах дослідження, навіть за одним показником, Постачальник протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання результатів досліджень, має право звернутись до Замовника щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії у подвійній кількості у державній уповноваженій лабораторії, яку визначає Замовник. Результати повторних досліджень є остаточними, але виключно якщо вони проводились за зверненням Постачальника (п. 3.4 договору);
- про відбір зразків (проб) складається акт, який підписується представниками замовника (товароодержувача), постачальником або представником постачальника та іншими незацікавленими або компетентними особами (у разі їхнього залучення), які приймають участь у відборі (п. 3.9 договору);
- у випадку, якщо відібрані зразки (проби) товару замовником (товароодержувачем), які направлені до уповноваженої лабораторії, за показниками якості не співпадають з лабораторними випробуваннями постачальника, наданими під час поставки товару, вважається у відповідності до умов цього договору, що остаточно правильними результатами являються результати, які отримав замовник (товароодержувачем) при відборі зразків товару (проб) товару, який був поставлений на його адресу (п. 3.13. договору);
- ціна договору складає 5 623 500,00 грн, у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту - ПДВ) 20% - 937 250,00 грн (п. 4.1 договору);
- дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника). У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару (п. 6.1 договору);
- право власності на товар переходить від постачальника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній (п. 6.7 договору);
- що у разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або порушенням розділу 2 договору) постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом приймального контролю, складеним замовником (товароодержувачем) та/або протоколами випробувань та/або експертними висновками, виданими уповноваженою лабораторією. Зазначений товар не зараховується постачальнику у виконання поставки і підлягає заміні в строк 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання постачальником вказаного акту. У разі заміни товаром з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або з порушенням вимог розділу 2 цього договору постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20 % вартості такого товару за кожен такий випадок, зафіксований замовником (товароодержувачем). Факт заміни товаром з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або з порушенням вимог розділу 2 цього Договору підтверджується актом приймального контролю, складеним Замовником (товароодержувачем). Сплата штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за цим договором (п. 8.4 договору).
Відповідно до додатку №1 до спірного договору - Специфікації (підписаної уповноваженими представниками та скріпленої печатками сторін спірного договору) сторонами узгоджено найменування товару - Сир твердий сичужний, країна походження - Україна, строк поставки - до 30.07.2025 року, одиниця виміру - кг, кількість товару - 25 000 кг, ціна за одиницю з ПДВ - 224,94 грн, сума з ПДВ - 5 623 500,00 грн. Загальна вартість з ПДВ - 5 623 500,00 грн (а. с. 30).
Додатком №2 (а. с. 30 зворот) до договору сторони узгодили технічні вимоги щодо якості товару, зокрема: товар - Сир твердий сичужний повинен відповідати: ДСТУ 4421:0005 "Сири тверді (український асортимент). Технічні умови (CODEX STAN C-1-1966- C-35-1978, NEQ".
Предмет закупівлі (харчовий продукт) повинен відповідати вимогам законодавства України про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів, зокрема законам України: "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів", Наказу МОЗ України від 13.05.2013 №368 "Про затвердження Державних гігієнічних правил і норм "Регламент максимальних рівнів окремих забруднюючих речовин у харчових продуктах", а також виданих відповідно до них нормативно-правових актів.
08.04.2025 та 01.05.2025 уповноважений представник відповідача Басараб Н.М. (довіреність - а. с. 32) отримав наручно заявки:
- від 08.04.2025 № 78/1/10-1323-2025 про необхідність поставки товару в загальній кількості 10 000 кг, у відповідні строки та відповідні місця постачання (а. с. 40);
- від 01.05.2025 №78/1/10-1663-2025 про необхідність поставки товару в загальній кількості 15 000 кг, у відповідні строки та відповідні місця постачання (а. с. 41).
Ця обставина визнається відповідачем у відзиві на позов.
Відповідно до видаткової накладної №СК_0000137/3017 від 23.04.2025 відповідачем було поставлено товар за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1, у кількості 5 000,020 кг та загальною вартістю 1 124 704,50 грн (а. с. 18). Також відповідачем надано разом з іншими товаро-супровідними документами (відповідно до п. 6.4 та 6.5 договору) посвідчення якості товару - №227 від 07.04.2025 (а. с. 45).
Відповідно до видаткової накладної №СК_0000199/3005 від 15.05.2025 року відповідачем було поставлено товар за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, 22, у кількості 5 999,710 кг та загальною вартістю 1 349 574,77 грн (а. с. 19). Також відповідачем надано разом з іншими товаро-супровідними документами (відповідно до п. 6.4 та 6.5 договору) посвідчення якості товару - №295 від 08.05.2025 (а. с. 46).
Відповідно до видаткової накладної №СК_0000200/3017 від 15.05.2025 року відповідачем було поставлено товар за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1, у кількості 6 000,100 кг та загальною вартістю 1 349 662,49 грн (а. с. 20). Також відповідачем надано разом з іншими товаро-супровідними документами (відповідно до п. 6.4 та 6.5 договору) посвідчення якості товару -№295 від 08.05.2025 (а. с. 46).
Позивач стверджує, що відповідачем був поставлений позивачеві аналогічний товар за іншим договором та за тими самими посвідченнями якості (№227 від 07.04.2025 та №295 від 08.05.2025), однак зазначений вище товар не відповідав умовам договору в частині якісних показників.
У зв`язку із зазначеним позивач використав своє право та згідно умов пунктів 3.2 та 3.3. договору, а саме: 09.07.2025 уповноваженою комісією позивача у присутності уповноваженого представника відповідача (Бурби Г. Ю. - довіреність б/н від 14.03.2025, а .с. 33) згідно:
- акту відбору зразків (проб) для проведення досліджень від 09.07.2025 №164 було відібрано 6 зразків, загальною масою 52,150 кг, на дослідження - 8,565 кг товару;
- акту відбору зразків (проб) для проведення досліджень від 09.07.2025 №162 було відібрано 6 зразків, загальною масою 52,805 кг, на дослідження - 8,845 кг товару;
- акту відбору зразків (проб) для проведення досліджень від 09.07.2025 №163 було відібрано 6 зразків, загальною масою 51,565 кг, на дослідження - 8,620 кг товару.
Відбір зразків (проб) проводився згідно ДСТУ ISO 707:2002 (а. с. 12 - 14).
Відібрані зразки було направлено до лабораторії, яка уповноважена проводити лабораторні дослідження (випробування) для цілей державного контролю - ДНДІЛДВСЕ "Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи" за адресою м. Київ, Донецька, 30, для перевірки на відповідність Товару за мікробіологічними, органолептичними, фізико-хімічними показниками вимогам ДСТУ 4421:2005 "Сир твердий сичужний".
За результатом проведених досліджень ДНДІЛДВСЕ "Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно - санітарної експертизи" складені експертні висновки:
- №012698 п/25 від 16.07.2025, в якому зазначено, що надісланий зразок 012698п/1/25- Сир твердий сичужний "Український" за мікробіологічними показниками (БГКП (коліформи) в 0,01 г) не відповідає ДСТУ 4421:2005, 012698п/1/25 сир твердий сичужний "Український" за мікробіологічними показниками (патогенні мікроорганізми, в т.ч. сальмонели в 25 г, L. monocytogenes в 25 г; Staph. aureus, КУО в 1,0 г) відповідає ДСТУ 4421:2005 зразок 012698п/1/25- Сир твердий сичужний "Український" за органолептичними, фізико-хімічними показниками відповідає ДСТУ 4421:2005 (а. с. 34, 35);
- №012699 п/25 від 16.07.2025, в якому зазначено, що надісланий зразок 012699п/1/25- Сир твердий сичужний "Український" за мікробіологічними, органолептичними, фізико-хімічними показниками відповідає ДСТУ 4421:2005 (а. с. 36, 37);
- №012700п/25 від 16.07.2025, в якому зазначено, що надісланий зразок 012700п/1/25- Сир твердий сичужний "Український" за мікробіологічними показниками (БГКП (коліформи) в 0,01 г) не відповідає ДСТУ 4421:2005, 012700п/1/25 сир твердий сичужний "Український" за мікробіологічними показниками (патогенні мікроорганізми, в т.ч. сальмонели в 25 г, L. monocytogenes в 25 г; Staph. aureus, КУО в 1,0 г) відповідає ДСТУ 4421:2005 зразок 012700п/1/25- Сир твердий сичужний "Український" за органолептичними, фізико-хімічними показниками відповідає ДСТУ 4421:2005 (а. с.38, 39).
Дані експертні висновки були направлені на адресу ТОВ "МАКСІЛАЙН" листом вих. №78/1/11-3014-2025 від 22.07.2025 (а. с. 43). 
29.07.2025 уповноваженою комісією позивача у присутності уповноваженого представника відповідача Басараб Н.М. (довіреність - а. с. 32) було повторно відібрано зразки товару у подвійній кількості, про що було складено:
- акт відбору зразків (проб) для проведення досліджень №187 від 29.07.2025 (а. с. 17);
- акт відбору зразків (проб) для проведення досліджень №185 від 29.07.2025 (а. с. 15);
- акт відбору зразків (проб) для проведення досліджень №186 від 29.07.2025 (а. с. 16).
Відібрані зразки Товару у подвійній кількості було направлено на дослідження до лабораторії, яка уповноважена проводити лабораторні дослідження (випробування) для цілей державного контролю, - Державне підприємство "Всеукраїнський державний науково - виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" (ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ") за адресою м. Київ, вул. Метрологічна, 4, для перевірки на відповідність Товару вимогам ДСТУ 4421:2005.
За результатами проведених повторних лабораторних досліджень товару ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" видані:
- протокол випробувань харчової продукції від 05.08.2025 №6205/25-х, в якому зазначено, що зразок продукції (реєстраційний №6205) за мікробіологічним показником (бактерії групи кишкових паличок (коліформи)) не відповідає вимогам, які наведені в ДСТУ 4421:2005 "Сири тверді (український асортимент). Технічні умови (CODEX STAN C-1-1966- C-35-1978, )" (а. с. 51, 52).
- протокол випробувань харчової продукції від 05.08.2025 №6204/25-х, в якому зазначено, що зразок продукції (реєстраційний №6204) за мікробіологічним показником (бактерії групи кишкових паличок (коліформи)) не відповідає вимогам, які наведені в ДСТУ 4421:2005 "Сири тверді (український асортимент). Технічні умови (CODEX STAN C-1-1966- C-35-1978, )" (а. с. 49, 50);
- протокол випробувань харчової продукції від 05.08.2025 №6203/25-х, в якому зазначено, що зразок продукції (реєстраційний №6203) за органолептичним показником (консистенція) та мікробіологічним показником (бактерії групи кишкових паличок (коліформи)) не відповідає вимогам, які наведені в ДСТУ 4421:2005 "Сири тверді (український асортимент). Технічні умови (CODEX STAN C-1-1966- C-35-1978, )" (а. с. 47, 48).
Ці обставини відповідачем визнаються, про що сказано у відзиві на позов.
У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань в частині поставки товару належної якості, позивач здійснив розрахунок штрафу у розмірі 20% вартості недоброякісного товару згідно з п. 8.4. договору на суму 764 788,35 грн та звернувся до суду з позовною вимогою щодо сплати ТОВ "МАКСІЛАЙН" вказаного штрафу.
Місцевий суд задовольнив позовні вимоги повністю, що стало підставою для звернення відповідача до апеляційного суду зі скаргою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та викладеним доводам сторін, колегія суддів виходить з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є вимога Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСІЛАЙН» грошових коштів у сумі 764 788,35 грн як штрафної санкції, передбаченої пунктом 8.4 договору № 100/ВОЗ-2025 від 03.04.2025, у зв`язку з поставкою товару неналежної якості. 
Натомість предметом апеляційного розгляду є перевірка законності й обґрунтованості рішення Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача. 
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Як вбачається із встановлених обставини у цій справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі Договору.
Відповідно до ч. 1. 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
За приписами з ч. 1, 3 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.
Статтею 687 ЦК України (ч. 1) встановлено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Якщо нормативно-правовими актами встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.
За ч. 1 ст. 672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Як встановлено судами, у пункті 1.2. договору сторони узгодили, що найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в додатку № 1 до договору. Код ДК 021:2015:15540000-5 Сирні продукти. У додатку № 1 до Договору – Специфікації (а. с. 30) сторони узгодили найменування товару - Сир твердий сичужний, країна походження - Україна, строк поставки - до 30.07.2025, одиниця виміру - кг, кількість товару - 25 000, ціна за одиницю з ПДВ, грн - 224,94, сума з ПДВ, грн - 5 623 500,00. Загальна вартість з ПДВ - 5 623 500,00 грн.
У п. 2.1. договору сторони узгодили, що якість товару, який поставляється відповідачем, повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів, ДСТУ 4421:2005 та Технічному опису (додаток №2 до договору). 
Разом із тим, наявні в матеріалах справи експертні висновки №012698 п/25, №012699 п/25 та №012700 п/25 від 16.07.2025, складені ДНДІЛДВСЕ «Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи», а також протоколи випробувань харчової продукції №6203/25-х, №6204/25-х, №6205/25-х від 05.08.2025, складені ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», свідчать про невідповідність частини поставленого відповідачем товару вимогам ДСТУ 4421:2005 «Сири тверді (український асортимент). Технічні умови (CODEX STAN C-1-1966 – C-35-1978, NEQ)», зокрема за мікробіологічними показниками, а в окремих випадках — також за органолептичними показниками.
Вказані документи отримані в порядку, прямо передбаченому умовами договору, з дотриманням процедури комісійного відбору зразків та направлення їх до уповноважених лабораторій, а результати повторних досліджень відповідно до договору є остаточними.
Отже, сукупність досліджених судом доказів належним чином підтверджує факт поставки відповідачем товару неналежної якості, що є порушенням умов договору та підставою для застосування передбаченої ним відповідальності.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
У п. 8.4 договору сторони узгодили, що у разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог щодо безпечності або придатності або порушенням розділу 2 Договору) Постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом приймального контролю, складеним замовником (товароодержувачем) та/або протоколами випробувань та/або експертними висновками, виданими уповноваженою лабораторією.
Апеляційний суд зауважує, що місцевий суд правильно кваліфікував дії відповідача як неналежне виконання зобов`язання у розумінні статті 610 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування передбачених договором правових наслідків, а саме сплати штрафу відповідно до пункту 8.4 договору. При цьому суд вірно застосував положення статей 546, 548, 549, 611 ЦК України та статей 230, 231 Господарського кодексу України, відповідно до яких розмір неустойки визначається договором і підлягає стягненню у разі встановлення факту порушення зобов`язання.
Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми, суд першої інстанції не встановив її завищення або арифметичних помилок, що також відповідає матеріалам справи.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність факту поставки відповідачем товару неналежної якості, наявність порушення договірного зобов`язання та правомірність застосування до нього договірної відповідальності у вигляді штрафу. Висновки місцевого господарського суду є законними, обґрунтованими та такими, що відповідають встановленим обставинам справи й нормам чинного законодавства.

Разом з тим, апелянт зазначає, що поставлений ним товар був належної якості на момент передачі замовнику, що підтверджується лабораторними дослідженнями, проведеними до поставки, а саме експертним висновком Регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби №001138 п/25 від 12.04.2025 та протоколами ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» і ДП «Полтавський РНТЦ стандартизації, метрології та сертифікації», які засвідчили відповідність сиру вимогам нормативної документації за мікробіологічними, органолептичними та фізико-хімічними показниками.
Колегія суддів критично оцінює такі доводи скаржника та зазначає, що вказані дослідження були ініційовані відповідачем самостійно до поставки товару позивачу, поза межами процедури контролю якості, погодженої сторонами у договорі. Так, відповідно до пункту 3.4 договору, у разі виникнення спору щодо якості товару дослідження повинні проводитися уповноваженими лабораторіями, визначеними умовами договору, натомість установи, які здійснювали дослідження за ініціативою відповідача, сторонами не були погоджені в такій якості.
Крім того, зразки для проведення аналізів відбиралися без участі представника позивача, що суперечить вимогам пунктів 3.2 та 3.3 договору щодо комісійного відбору зразків. Відтак порядок отримання таких доказів не відповідав погодженому сторонами механізму контролю якості.
Водночас результати лабораторних досліджень, проведених після поставки товару, як первинних, так і повторних, отриманих за участю обох сторін та оформлених відповідними актами, засвідчили протилежні висновки щодо якості продукції. Зокрема, дослідження, здійснені ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ», проводилися на зразках, відібраних комісійно, за участю представників обох сторін, у лабораторії, узгодженій сторонами договору, а їх висновки поширюються на відповідну партію товару.
При цьому повторні дослідження були проведені саме за зверненням відповідача, що прямо передбачено пунктами 3.3.2 та 3.4 договору, і відповідно до умов договору їх результати є остаточними. Отже, доводи апелянта про належну якість товару на підставі досліджень, проведених ним до поставки, не спростовують встановленого судом факту поставки товару неналежної якості та не можуть бути покладені в основу висновку про відсутність порушення зобов`язання.

Апелянт зазначає, що під час відбору зразків товар перебував на відповідальному зберіганні у замовника, а отже, за своєю правовою природою не вважається переданим у власність покупцю. Посилаючись на ст. 936 ЦК України (договір зберігання), апелянт стверджує, що передача речі на зберігання не означає переходу права власності, а відтак відсутня необхідна умова для застосування штрафу, який, на його думку, можливий лише щодо товару, переданого у власність замовника.
Умовами п. 6.7 договору передбачено, що право власності на товар переходить від постачальника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.
Вищезазначені твердження відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних №СК_0000137/3017 від 23.04.2025, №СК_0000199/3005 від 15.05.2025, №СК_0000200/3017 від 15.05.2025, підписаними уповноваженими особами та скріпленими печатками юридичних осіб (а. с. 18-20), що беззаперечно підтверджує факт прийняття товару замовником і, відповідно, перехід права власності у визначеному договором порядку. Саме наявність належним чином оформлених видаткових накладних спростовує твердження відповідача про зберігання товару без його передачі у власність.
Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що якщо під час проведення контрольних заходів за оцінкою замовника (товароодержувача) існує обґрунтована підозра (тобто існують факти або інформація, які можуть переконати замовника (товароодержувача), що товар може не відповідати вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом, іншими органолептичними показниками, невідповідністю маркування або пакування) або встановлено факт, що товар є небезпечним чи непридатним до споживання, зразок такого товару шляхом комісійного відбору зразків (проб), відбирається у відповідності до умов цього договору (п.3.9 - п.3.14), та направляється до уповноваженої лабораторії, яка може проводити лабораторні дослідження (випробовування) для цілей державного контролю (далі уповноважена лабораторія), яку визначає Замовник, для проведення лабораторних досліджень.
Відповідно до п. 3.4 договору, замовник, протягом усього строку (терміну) зберігання товару, за умови дотримання порядку його зберігання (порядок та умови зберігання товару визначаються ДСТУ на даний вид продукції, яке регулює порядок зберігання конкретного предмета закупівлі, як на складі Замовника так і на складі будь-якого товароодержувача має право за наявності обґрунтованих підстав (загроза втрати споживчих властивостей або їх втрата) проводити додаткові випробовування товару та здійснити вибіркову перевірку за якістю і комплектністю, шляхом комісійного відбору зразків (проб) та направлення їх до уповноваженої лабораторії, яку визначає Замовник, для проведення лабораторних досліджень.
Позивач вказав на існування обґрунтованої підозри (тобто існування фактів або інформації, які можуть переконати замовника (товароодержувача), що товар може не відповідати вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом, іншими органолептичними показниками, невідповідністю маркування або пакування) - відповідачем був поставлений позивачеві аналогічний товар за іншим договором та за тими самими посвідченнями якості (№227 від 07.04.2025 року та №295 від 08.05.2025 року), однак зазначений вище товар не відповідав умовам договору в частині якісних показників. Що і сталою підставою для комісійного відбору зразків (проб) для здійснення перевірки якості спірного товару.
Відтак твердження апелянта про відсутність переходу права власності та неможливість застосування штрафу не відповідають фактичним обставинам справи та умовам договору.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поставлений товар призначався для забезпечення продовольством особового складу позивача, і в умовах дії правового режиму воєнного стану поставка продукції неналежної якості створює підвищений ризик для здоров`я та безпеки військовослужбовців, що виключає можливість формального або поблажливого підходу до оцінки допущеного порушення.

Доводи апелянта про те, що умовами договору нібито не передбачено обов`язкового контролю мікробіологічних показників при прийманні товару, а направлення зразків до лабораторії можливе виключно за наявності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як убачається з пунктів 3.3.2 та 3.4 договору, сторони прямо погодили право замовника у разі наявності обґрунтованих підстав, зокрема підозри щодо невідповідності товару вимогам якості чи безпечності, здійснювати комісійний відбір зразків та направляти їх до уповноваженої лабораторії для проведення лабораторних досліджень. При цьому договір не обмежує перелік показників, які можуть підлягати перевірці, а якість товару відповідно до пункту 2.1 договору повинна відповідати вимогам ДСТУ 4421:2005 та Технічному опису, які, у свою чергу, передбачають відповідність продукції саме мікробіологічним, органолептичним та іншим встановленим показникам.
Отже, контроль мікробіологічних показників є складовою перевірки якості товару у розумінні договору та нормативних вимог, а не окремим чи факультативним елементом, який потребує спеціального погодження.
Крім того, матеріалами справи підтверджено наявність обґрунтованої підозри щодо якості продукції, що і стало підставою для реалізації замовником передбаченого договором механізму лабораторного контролю. Відбір зразків здійснювався комісійно, з дотриманням встановленого порядку, а дослідження проводилися уповноваженими лабораторіями, визначеними відповідно до умов договору.
Таким чином, твердження відповідача про порушення погодженого сторонами порядку контролю якості не знаходять свого підтвердження, а проведені позивачем дослідження відповідають як умовам договору, так і вимогам чинного законодавства.

Посилання скаржника на те, що умови договору є неоднозначними, допускають різне тлумачення та були сформульовані «під переважним впливом» замовника, у зв`язку з чим повинні тлумачитися проти нього за принципом contra proferentem, колегія суддів вважає безпідставними.
Як убачається зі змісту договору, його умови щодо якості товару, порядку проведення контрольних заходів та наслідків встановлення невідповідності сформульовані чітко та однозначно. Зокрема, пункт 2.1 договору прямо встановлює вимогу відповідності товару ДСТУ 4421:2005 та Технічному опису, пункт 3 регламентує процедуру відбору зразків і проведення лабораторних досліджень, а пункт 8.4 передбачає конкретний правовий наслідок у вигляді штрафу у розмірі 20 % вартості неякісного товару. Наведені положення не містять внутрішніх суперечностей чи альтернативних варіантів тлумачення, які б унеможливлювали їх застосування.
Відповідач є суб`єктом господарювання, який добровільно уклав договір, погодив його істотні умови та прийняв на себе передбачені ним зобов`язання. Сам по собі факт того, що одна зі сторін є замовником у публічній закупівлі або ініціатором формулювання проекту договору, не свідчить про нав`язування умов чи їх неоднозначність.
Крім того, принцип contra proferentem застосовується у випадках дійсної невизначеності або двозначності договірного положення, що потребує тлумачення. У даному ж випадку спір не стосується тлумачення змісту норми договору, а полягає у встановленні факту порушення зобов`язання - поставки товару неналежної якості - та застосуванні прямо передбаченого договором наслідку такого порушення.
Отже, підстав для застосування принципу contra proferentem у цій справі не вбачається, а доводи апелянта про передчасність чи необґрунтованість застосування штрафних санкцій є юридично неспроможними.

Доводи апелянта про те, що невідповідність товару могла виникнути вже після його передачі на склад замовника під час зберігання, а тому не доведено, що саме постачальник допустив порушення вимог щодо якості, колегія суддів вважає припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами.
Згідно з умовами договору та вимогами ДСТУ, товар повинен відповідати встановленим показникам якості та безпечності на момент його передачі. Матеріалами справи підтверджено, що відбір зразків здійснювався у встановленому договором порядку, з дотриманням вимог щодо комісійності та направлення до уповноважених лабораторій. Висновки лабораторних досліджень засвідчили невідповідність продукції саме тієї партії товару, яка була поставлена відповідачем. Будь-яких доказів порушення умов зберігання товару замовником або наявності обставин, що могли об`єктивно вплинути на якість продукції після її прийняття, відповідачем суду не надано.
Посилання апелянта на можливість погіршення якості товару під час зберігання є лише гіпотетичними твердженнями, які не підтверджені жодними експертними висновками чи іншими доказами причинно-наслідкового зв`язку між умовами зберігання та виявленими невідповідностями.

Щодо доводів апелянта про неповноту дослідження доказів судом першої інстанції та порушення вимог статей 86 і 236 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів. Частиною першою статті 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, а обґрунтованість рішення означає, зокрема, наведення мотивів, з яких суд відхиляє ті чи інші доводи сторін.
З аналізу оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції дослідив подані сторонами докази у їх сукупності, надав оцінку кожному з них у взаємозв`язку з іншими матеріалами справи та виклав мотиви, з яких дійшов відповідних висновків. У рішенні наведено правову оцінку договору, визначено порядок переходу права власності на товар, досліджено умови щодо контролю якості, порядок відбору зразків та проведення лабораторних досліджень, а також проаналізовано результати як первинних, так і повторних випробувань.
Суд першої інстанції окремо розглянув доводи відповідача щодо проведених ним до поставки лабораторних досліджень, встановив їх невідповідність погодженому сторонами порядку контролю якості та мотивовано пояснив, чому такі документи не можуть спростувати висновків уповноважених лабораторій, визначених умовами договору. Також суд надав оцінку аргументам щодо прийняття та оплати товару, зазначивши, що ці обставини не виключають відповідальності постачальника за неналежну якість продукції.
Посилання апелянта на відсутність збитків у позивача також були предметом дослідження, однак суд першої інстанції обґрунтовано виходив з правової природи заявлених вимог як неустойки (штрафу), стягнення якої не залежить від доведення факту завдання збитків, якщо інше прямо не встановлено договором або законом.
Фактично доводи апелянта зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак сама по собі інша інтерпретація тих самих доказів не свідчить про порушення принципів всебічності та повноти їх дослідження. Порушень норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування рішення, колегією суддів не встановлено.

Апелянт також просив апеляційний суд зменшити розмір заявленої до стягнення неустойки.
З цього приводу колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини 3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення.
Разом з тим, зменшення неустойки є правом, а не обов`язком суду, і застосовується виключно за наявності належно доведених обставин, які свідчать про її явну неспівмірність наслідкам порушення.
У даному випадку апелянт обмежився загальними посиланнями на принцип справедливості та відсутності збитків у позивача, проте не надав суду жодних доказів, які б свідчили про надмірність встановленої сторонами санкції або її невідповідність характеру допущеного порушення. Сам по собі факт відсутності доведених збитків не є підставою для зменшення неустойки, оскільки її правова природа полягає у забезпеченні належного виконання зобов`язання та відповідальності за його порушення.
Розмір штрафу (20% вартості неякісного товару) погоджений сторонами у договорі, укладеному між суб`єктами господарювання на засадах свободи договору. Вказаний розмір не виходить за межі звичайної господарської практики та не є таким, що сам по собі свідчить про явно надмірний характер. Апеляційний суд зауважує, що порушення стосується мікробіологічних показників продукції, що безпосередньо впливають на її безпечність для споживання.
Крім того, порушення стосується поставки харчової продукції неналежної якості для забезпечення продовольства особового складу військовослужбовців під час правового режиму військового стану, що об`єктивно підвищує значущість належного виконання зобов`язань та суспільну важливість дотримання вимог до безпечності продукції.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки. 

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Місцевий суд слушно зауважив, що між сторонами укладено чинний договір поставки, який є обов`язковим до виконання сторонами, а його умовами прямо передбачено відповідальність постачальника у вигляді штрафу у розмірі 20% вартості товару у разі поставки продукції неналежної якості. Судами встановлено факт поставки товару, підтверджений оформленими видатковими накладними, а також факт переходу права власності відповідно до п. 6.7 договору. 
Разом з тим, на підставі експертних висновків та протоколів випробувань уповноважених лабораторій, отриманих у порядку, визначеному договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність постановленого товару вимогам ДСТУ 4421:2005, що свідчить про неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань. 
Колегія суддів також погоджується із висновками місцевого суду про те, що заявлена сума є договірною неустойкою, правові підстави та розмір якої прямо визначені сторонами у договорі, не суперечать вимогам чинного законодавства та підтверджені матеріалами справи. Доводи скаржника зводяться переважно до переоцінки доказів та незгоди з правовими висновками місцевого суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, відповідає завданням господарського судочинства та спрямоване на забезпечення повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи. У зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а рішення Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у справі №910/10584/25 має бути залишене без змін.
За змістом частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін, судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом.
Керуючись статтями 269, п.1 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІЛАЙН" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 22.12.2025 у справі №910/10584/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена 26.02.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян