Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/6918/25
Провадження №: 2/332/1259/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 р. 
Заводський районний суд м. Запорожжя у складі: 
головуючого судді 	Сапунцова В.Д.	
при секретарі за участю: представника позивача відповідача представника відповідача 	ОСОБА_1    адвоката Овсієнко А.В. ОСОБА_2  адвоката Шестенко А.Л.  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в інтересах якої діє адвокат Овсієнко Алла Вікторівна, до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2026 представник позивача – адвокат Овсієнко А.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що звідповідачем по справі ОСОБА_2 позивач ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року. Шлюб було зареєстровано Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції України, свідоцтво НОМЕР_3 . Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від17 лютого 2022 року, справа № 331/6740/21, провадження № 2/331/642/2022. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення батьків проживає з матір`ю ОСОБА_3 . На даний час ОСОБА_4 є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Запорізькому будівельному фаховому коледжі. Термін закінчення навчання 30 червня 2027 року. ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток. Іншого джерела доходів він не має. В зв`язку з тим, що будинок, в якому мешкали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , був зруйнований внаслідок попадання російської ракети, ОСОБА_4 був наданий статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Крім того, ОСОБА_4 є інвалідом дитинства III групи. Після досягнення ОСОБА_5 повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач ОСОБА_3 працює на Комунальному підприємстві «Водоканал», має середньомісячний заробіток 22000 гривень 00 копійок, але у зв`язку з тим, що з 2023 року будинок, де мешкала ОСОБА_3 разом з сином, був знешкоджений внаслідок того, що в нього потрапила ракета, ОСОБА_3 разом з сином вимушені винаймати інше житло, в зв`язку з чим вони мають тяжке матеріальне становище. Інших доходів ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_5 не мають. Враховуючи те, що відповідач інших дітей не має, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, він зобов`язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина – ОСОБА_4 , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі є інвалідом II другої групи, загальне захворювання, але його не визнано непрацездатним. На підставі викладеного, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом про примусове стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 23 річного віку. 
Ухвалою суду від 30.12.2025 позовна заява була залишена без руху у зв`язку з відсутністю доказів про направлення відповідачеві копію позовної заяви зі всіма додатками, долученими до неї.
02.01.2026 до суду від представника позивача адвоката Овсієнко А.В. надійшла заява про усунення недоліків та надання доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів. 
Ухвалою суду від 08 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
23.01.2026 від представника відповідача адвоката Шестенко А.Л. засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із долученими до нього доказами, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 не погоджується з позовними вимогами та вважає, що питання матеріальної допомоги їх спільному з позивачкою сину ОСОБА_6 можливо бути досягнуто у досудовому порядку. З урахуванням свого матеріального становища відповідач ОСОБА_2 згодний добровільно щомісяця перераховувати на банківський рахунок свого повнолітнього сина ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 3000,00 гривень до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Також зазначає, що відповідач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, працювати не може, оскільки має трудове каліцтво, з втратою 65% професійної працездатності безстроково. У зв`язку з чим, з 2021 року відповідач не працює. Також, з огляду на стан здоров`я ОСОБА_2 потребує постійного медичного догляду (обстежень, періодичного лікування в установах санітарного типу), придбання лікарських засобів та забезпечення мінімальних життєвих потреб. Крім того, відповідач має 69-річну матір ОСОБА_8 , яка також потребує матеріальної допомоги. Тому, на підставі вище зазначеного, відповідач об`єктивно не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині у розмірі зазначеному у позовній заяві без шкоди для власного існування та лікування.
У відповіді на відзив, яка надійшла через систему «Електронний Суд» 27.01.2026, представник позивача зазначив, що позивачка, неодноразово, по телефону намагалась домовитись з відповідачем стосовно його допомоги їх спільному сину, який продовжує навчання. Прохання надати допомогу стали більш наполегливими після того, як в будинок, в якому мешкала позивачка та їх спільний з відповідачем син ворожа ракета та після того як ОСОБА_5 призначили інвалідність. Але відповідач на прохання позивачки про допомогу їх повнолітньому сину, який продовжує навчання відповідав відмовою. Саме цей факт і став причиною звернення позивачки до суду з позовною заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Також зазначає, що представником відповідача до відзиву на позовну заяву в якості отриманих відповідачем доходів та розміру його витрат були надані копії довідки ОК-5, медичних документів та чеків на отриманні послуги, але надані документи датовані за період до 2024 року. Тобто, всі надані представником відповідача докази свідчать про те, що відповідач по справі ніс витрати, але до 2024 року. Доказів того, що відповідач по справі несе значні витрати на своє лікування зараз не надано. Також, в пенсійному посвідченні вказано «нерекомендована важка фізична
праця, стато-динамічне навантаження», тобто, відповідачу по справі не заборонена праця взагалі, а лише важка фізична праця з стато-динамічним навантаженням. Додатково зазначено, що представником відповідача по справі вказано, що на утриманні у ОСОБА_2 знаходиться його мати пенсійного віку, але відповідачем скрито від суду той факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно знаходиться на території Республіки Крим у своєї доньки і не приїздить до Запорізької області. На підставі вище викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі. 
Також, представник позивача адвокат Овсієнко А.В. надала клопотання про витребування доказів, згідно якого просить витребувати: довідку про перетин кордону України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , та довідку про пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: 27.92.303077, у період 2023-2026.
04.03.2026 представник позивача адвокат Овсієнко А.В. через систему «Електронрний Суд» звернулася до суду з клопотанням про доручення до матеріалів справи наступних документів, а саме: копію консультативного висновку OXFORD MEDICAL від 19.07.2025 р.;
копію заключення КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 18.07.2025 р.; копію магнітно-резонансної томографії правого колінного суглоба від 19.07.2025 року; копія довідки КНП «ОКЗПДтСЗХ`ЗОР від 17.02.2026 року.
Аналізуючи подані представником відповідача ОСОБА_9 та представником позивача ОСОБА_10 письмові пояснення та долучені до них додаткові докази, суд виходить з наступного.
Види заяв по суті справи, черговість та порядок їх подання визначені параграфом 1 « Заяви по суті справи» глави 1 «Письмові заяви учасників справи» розділу ІІІ «Позовне провадження» Цивільного процесуального кодексу України.
З аналізу статті 180 ЦПК України вбачається, що відповідач має право викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Заперечення подається в строк, встановлений судом.
У свою чергу частиною п`ятою статті 174 ЦПК України регламентовано, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.
За таких обставин, надані представником позивача ОСОБА_10 та представником відповідача ОСОБА_9 письмові докази приймаються судом до розгляду.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 надала пояснення аналогічні викиданим у позовній заяві та у відповіді на відзив, зменшила розмір аліментів, які просить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який продовжує навчання у Запорізькому будівельному фаховому коледжі, з частки від усіх доходів щомісячно на 1/6 частку з усіх доходів щомісячно. Також просила клопотання про витребування доказів в частині витребування у відповідача ОСОБА_2 довідок про розмір його пенсії та про доходи, копію пенсійного посвідчення та копію рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, залишити без розгляду.
Представник відповідача Шестенко А.Л. зазначила, що відповідач ОСОБА_2 згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., але які він буде перераховувати на лише особисту картку сина, оскільки він не хоче, щоб позивачка витрачала ці кошти безпосередньо на себе та на придбання меблів, побутових речей, оскільки її будинок був зруйнований в результаті ракетного удару.
Відповідач ОСОБА_2 повністю підтримав свого представника.
Щодо клопотання наданого представником позивача ОСОБА_10 про витребування доказів, а саме: витребувати в Адміністрації прикордонної служби України інформацію про перетин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 кордону України.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Але, звертаючись до суду із вказаним клопотанням, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, а саме позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права, у разі якщо мати відповідача ОСОБА_8 перетинала кордон України і яким чином вказана обставина має відношення до предмету доказування у справі. 
Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребування цього доказу, а саме довідки про перетин кордону України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки за встановлених обставин справи відсутність зазначених відомостей на правильність висновку суду не впливає.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Спірні правовідносини сторін стосуються обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, тому до їх правового регулювання застосуванню підлягають норми Глави 16 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
На підставі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, 15 березня 2007 року, актовий запис №112.
Сторонами визнано, що повнолітній син проживає разом із матір`ю.
Згідно довідки №280 від 12 листопада 2025, виданою в.о. директором Запорізького будівельного фахового коледжу Камєнєвим О., ОСОБА_4 , 01.09.2023 року вступив до Запорізького будівельного фахового коледжу (наказ про зарахування до навчання №49-ОС від 28.07.2023) і на теперішній час навчається на ІІІ курсі денного відділення у групі А1-23, форма навчання: бюджетна. Термін закінчення навчального закладу: 30.06.2027.
Розпорядженням №441р від 27.05.2024 голови Районної адміністрації Запорізької ради по Шевченківському району, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. 
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 , є особою з інвалідністю. 
В рекомендаціях, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю ОСОБА_4 , які додаються до витягу №5468/251/851/1 за рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №5468/25/851/1 від 16.05.2025, щодо здатності до трудової діяльності зазначено – помірний ступень обмеження та потреба в отриманні реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я. 
Відповідно консультативного висновку OXFORD MEDICAL від 19.07.2025 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено клінічний діагноз: дисплазія обох колінних суглобів з переважним ураженням надколінниково-стегнових суглобів. Застаріле пошкодження латерального меніску . Хондромаляція медіальних відділів 1 ст., надколінка 1-2 ст. Трабекулярний набряк зовнішніх виростків стегна та гомілки. 
Заключенням КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 18.07.2025, ОСОБА_4 ,2007 року народження, встановлено діагноз: ушкодження латерального меніска правого колінного суглоба.
Згідно довідки №724-дпв КНП «ОКЗПДтСЗХ`ЗОР від 17.02.2026 ОСОБА_4 з липня 2023 неоднарозово буd оглянутий лікарем-психіатром, востаннє 16.02.2026. Діагноз: змішаний тривожно-депресивний розлад в стадії ремісії.
На підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України).
Зі змісту статті 201 Сімейного кодексу України вбачається, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповіднодо ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Аналізуючи заявлені позовні вимоги та їх обґрунтування, висловлені відповідачем заперечення, суд ураховує основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких зокрема віднесений принцип змагальність сторін.
Принцип змагальності сторін передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
У вказаній нормі законодавцем закріплено одне із найважливіших конституційних соціальних прав людини і громадянина - право на достатні життєвий рівень, та є яскравим прикладом впровадження в національну правову систему міжнародних правових стандартів щодо прав особи, оскільки ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права встановлює, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визначають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло та неухильне поліпшення умов життя.
Закріплене в ст. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень належить до другого покоління прав людини, тобто до основних соціально-економічних прав. Сама природа права на достатній життєвий рівень безпосередньо пов`язує його реалізацію з виконанням Українською державою відповідних зобов`язань у галузі соціальної політики. Соціально-економічні права мають специфічні особливості, що робить їх досить залежними від сталої економічної політики держави. Це стосується і характеристики права, закріпленого в коментованій статті Конституції.
У соціально-економічних правах, в тому числі і в праві кожного на достатній життєвий рівень, розкривається важливий аспект соціальної, правової держави. Вона не може і не повинна роздавати всім громадянам матеріальні блага, але держава зобов`язана забезпечувати їм можливість захищати своє право на гідне життя. Якщо держава не зробить цього, то суспільство функціонуватиме в умовах гострих соціальних конфліктів. Встановлене в ст. 48 Конституції України право кожного на достатній життєвий рівень є своєрідним стандартом, до якого повинна у своїй політиці прагнути держава.
При цьому соціальний захист включає право на забезпечення громадян у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на соціальний захист громадян гарантовано статтею 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Аналізуючи відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, трудове каліцтво, довічно, що підтверджено пенсійним посвідченням № НОМЕР_7 , виданим Пенсійним фондом України 21.06.2023. Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №159942 підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлена ІІ група інвалідності безстроково, причина інвалідності – професійне захворювання. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 125073 від 15.05.2023, ОСОБА_2 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках – 65% безстроково. Потреба в медичній та соціальній допомозі, а саме амбулаторне та стаціонарне лікування профпотолога, невролога, лора, пульманолога, сімейного лікаря та санаторно-курортне лікування. 
Однією із умов для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, законодавцем визначена можливість у платника аліментів надавати таку матеріальну допомогу.
Суд враховує, що відповідачем ОСОБА_2 визнається, що з урахуванням свого матеріального становища він згодний добровільно щомісяця перераховувати на банківський рахунок свого повнолітнього сина ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 3000 грн. до закінчення сином навчання, що у свою чергу є на сьогодні приблизно 1/6 частиною від його середньомісячного доходу, тобто розміром аліментів, який просить стягнути позивач. Отже, вказана обставина є безспірним підтвердженням наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу синові у зазначеному розмірі.
Також під час прийняття рішення суд враховує, що мати позивача не має об`єктивної можливості забезпечувати ОСОБА_4 всім необхідним самостійно. Позивач має на утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчатися, та який має інвалідність через що йому постійно необхідні ліки, консультації лікарів. Також позивач з сином є внутрішньо переміщеними особами, оскільки їх житло пошкоджено, внаслідок бойових дій.
Отже суд, виходячи із реалій сьогодення та забезпечення балансу інтересів, як одержувача, так і платника аліментів, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, вважаючи такий розмір аліментів достатнім та справедливим.
Щодо доводів відповідача про те, що він згоден сплачувати аліменти лише на особистий рахунок свого сина, то суд виснує, що у відповідності до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. 
При цьому, як вже встановлено судом, повнолітній син сторін у справі проживає разом із матір`ю, тобто з позивачем. Отже позивач, шляхом звернення до суду реалізувала своє законне право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, щодо узгоджується з вимогами законодавства.
Разом з тим суд зазначає, що контроль за цільовим витрачанням аліментів може бути реалізований платником аліментів у відповідності до приписів ст. 186 СК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
При звернені до суду позивач від сплати судового збору був звільнений відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У свою чергу відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, оскільки має статус інваліда ІІ групи. За таких обставин судові витрати по розгляду даної справи підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 191, 198-201 СК України, ст. ст. 12, 43, 76-84, 89, 141, 206, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат Овсієнко Алла Вікторівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 29.12.2025 року і до закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.
Повний текст судового рішення складено 23.04.2026.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
представник позивача: адвокат Овсієнко Алла Вікторівна, адреса: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 12, офіс 1, РНОКПП: НОМЕР_8 ; 
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
представник відповідача: адвокат Шестенко Анжеліка Любомирівна, адреса: м. Запоріжжя, пров. Злаковий, 10. 

Суддя: В.Д. Сапунцов