Номер провадження: 22-ц/813/4353/26 
Справа № 521/6490/24
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
12.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України
на заочне рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 15 травня 2025 року,
за позовною заявою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
В квітні 2024 року Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, в обґрунтування якої зазначило, що ОСОБА_1 04.07.2023 року о 18 год. 30 хв. у м. Одесі, вул. Св. Ріхтера,125 керуючи автомобілем Аudi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з дворової території буд. 134 не надав дорогу т/з Аudi A6, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Св. Ріхтера та здійснив з ним зіткнення, після чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Тоуоtа Согоlа, д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , т/з Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 та т/з I-VAN А07А-22, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.2, 2.3.6 ПДР України. За даним фактом, інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 089197 від 04.07.2023 року за ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілих не було, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , був пошкоджений службовий автомобіль Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є Державне підприємство обслуговування повітряного руху України.
Державним підприємством обслуговування повітряного руху України було замовлено оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу та згідно висновку експерта оцінювача ОСОБА_6 №255/03-24 від 13.03.2024, вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу на дату здійснення оцінки визначена у розмірі 381488,78 грн вартість матеріального збитку склала - 143720,00 грн.
За результатами розгляду адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 за кваліфікуючою ознакою: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, Малиновським районним судом м. Одеси винесено постанову від 04.08.2023 у справі №521/18430/23 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, застосування адміністративного стягнення у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн та судовий збір. Постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 04.08.2023 у справі №521/18430/23 набрала законної сили 15.08.2023.
Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 525208,78 грн, що підтверджується експертним висновком. Оскільки позивач є власником транспортного засобу, тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 , пов`язаної з відновленням вказаного транспортного засобу, що являє собою витрати, які він змушений зробити для відновлення свого порушеного права та витрати, які являють собою вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту транспортного засобу.
Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в порядку відшкодування матеріальної шкоди (збитків), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, кошти у розмірі 525208,78 грн та витрати зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Хаджибейський районний суд міста Одеси заочним рішенням від 15 травня 2025 року позовну заяву Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в порядку відшкодування матеріальної шкоди (збитків), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди кошти у розмірі 143720,00 грн та вирішив питання розподілу судових витрат.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 , рік випуску 2003, а тому на час ДТП строк експлуатації автомобіля позивача перевищував 10 років, відтак експерт Баранков В.О., складаючи експертний висновок №255/03-24 від 04.07.2023 року, при визначенні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, безпідставно не врахував коефіцієнт фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження, та визначив вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику вказаного транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталася 04.07.2023 року, в сумі 381488,78 грн. Проте, згідно зі абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, у цьому випадку порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як транспортного засобу, відновлення якого є економічно недоцільним. Відповідно, позивач має право на компенсацію за рахунок ОСОБА_1 143720,00 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з економічною недоцільністю ремонту автомобіля Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 . З огляду на норми чинного законодавства, суд вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Державне підприємство обслуговування повітряного руху України просить скасувати заочне рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 15.05.2025 у справі № 521/6490/24 та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги скаржника в повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення не мав підстав для врахування судження (особистої думки) експерта та протиправно і необґрунтовано поклав таке судження в основу висновку про часткове задоволення позову Украероруху, оскільки замовником перед експертом не ставилось питання щодо наявності або відсутності економічної доцільності відновлення автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Скаржник вважає, що надані позивачем докази, зокрема, наказ Одеського РСП Украероруху №15/2 від 04.10.2022 року безпідставно залишився без уваги суду першої інстанції під час розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення; доказу у вигляді звіту та висновку експерта була надана неналежна оцінка; судом першої інстанції проігноровано приписи ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22, ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2025 року відкрито провадження у справі ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття провадження Державне підприємство обслуговування повітряного руху України отримало 19.09.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав у відповідності п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Учасники процесу про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Державне підприємство обслуговування повітряного руху України та його представник ОСОБА_7 судові повістки-повідомлення отримали 29.10.2025 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити апеляційну скаргу.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги та пояснень представника скаржника в судовому засіданні вбачається, що сторонами рішення суду в частині стягнення матеріального збітку у розмрі 143720 грн не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24 жовтня 2008 року. 
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 , рік випуску 2003, а тому на час ДТП строк експлуатації автомобіля позивача перевищував 10 років, відтак експерт Баранков В.О., складаючи експертний висновок №255/03-24 від 04.07.2023 року, при визначенні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, безпідставно не врахував коефіцієнт фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження, та визначив вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику вказаного транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталася 04.07.2023 року, в сумі 381488,78 грн. Проте, згідно зі абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, у цьому випадку порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як транспортного засобу, відновлення якого є економічно недоцільним. Відповідно, позивач має право на компенсацію за рахунок ОСОБА_1 143720,00 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з економічною недоцільністю ремонту автомобіля Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 . З огляду на норми чинного законодавства, суд вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.07.2023 року о 18 год. 30 хв. у м. Одесі, вул. Св. Ріхтера,125 керуючи автомобілем Аudi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з дворової території буд. 134 не надав дорогу т/з Аudi A6, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Св. Ріхтера та здійснив з ним зіткнення, після чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Тоуоtа Согоlа, д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , т/з Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 та т/з I-VAN А07А-22, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 .
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпн 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , пошкоджений службовий автомобіль Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є Державне підприємство обслуговування повітряного руху України.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 15.02.2013, власником транспортного засобу марки Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 є позивач.
Відповідно до довідки Одеського РСП Украероруху №21.8-23/80 від 16.04.2024 року транспортний засіб марки Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_4 на дату скоєння ДТП і на теперішній час перебуває на балансі Одеського РСП - структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.
Згідно частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом – шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
В пункті 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року зазначено про те, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
По рядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280 св 20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879 св 21).
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Економічна доцільність ремонту КТЗ (складової частини) - принцип оцінки, який передбачає, що відновлювальний ремонт КТЗ (складника) є доцільним лише за умови, що вартість відновлювального ремонту КТЗ (складника) підвищує його ринкову вартість, проте не перевищує її. (п.1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, звтердженої наказом Міністрества юстиції України, Фондом державого майна України 24.11.2003 № 142/5/2092).
Відповідно до п.2.3. Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, а п.2.4. визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Згідно п.7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
Позивачем на підтвердження розміру спричиненої матеріальної шкоди надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/03-24 від 13.03.2024 року.
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/03-24 від 13.03.2024 року, складеного оцінювачем ОСОБА_6 , вартість матеріального збітку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на дату події 04 липня 2023 року становить 143720 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , без урахування фізичного зносу вузлів та деталей на момент проведення дослідження становить 381488,78 грн. Ринкова вартість КТЗ без урахуванням аварійних пошкоджень на дату події 04.07.2023 року становить 143720,00 грн. Відновлення автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 є економічно недоцільним. Автомобіль підлягає утилізації.
У висновку експерта зазначено, що матеріальний збиток – це вартісне значення реальних витрат з урахуванням зносу, які несе власник КТЗ при його пошкодженні або розукомплектуванні. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, якщо, не зважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість 
Зазначені обставини свідчать про те, що автомобіль марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , є фізично знищеним, у зв`язку з тим, що його ремонт є економічно недоцільним, про що зазначено у звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/03-24 від 13.03.2024 рокута вартість матеріального збитку визначена за ринковою вартістю автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди.
Визначаючи розмір завданої позивачу майнової шкоди, суд виходив зі звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/03-24 від 13.03.2024 року, взявши до уваги, що вартість матеріального збитку, завданого вланику КТЗ марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 143720 грн. 
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.07.2023 року зазначав, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.2, 2.3.б ПДР України та постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпн 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, позивачу завдано майнову шкоду у розмірі 525208,78 грн, що підтверджується експертним висновком. 
Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Доводи апеляційної скарги про те, що безпідставно залишаючи без задоволення позовну вимогу Украероруху про стягнення матеріального збітку у розмірі 381488,78 грн, суд першої інстанції керувався виключно міркуванням експерта щодо економічної недоцільності відновлення автомобіля марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , не врахувавши, що питання щодо економічної доцільності або недоцільності відновленн КТЗ можуть ставитися на дослідження експертам при проведенні судово-економічної експертизи, не заслуговують на увагу з огляду на таке. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ст. 12 ЦПК України)
Європейський суд з прав людини роз`яснив, що принцип рівності сторін - це один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/03-24 від 13.03.2024 року, виконано оцінювачем ОСОБА_6 , який хоча і не попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі такого та не зазначено, що вказаний висновок дається для суду, проте такий за своїм змістом є письмовим доказом у розумінні ч. 2ст.76 ЦПК України, кваліфікацію оцінювача підтверджено належними та допустимим доказами (свідоцтвом № 137, виданим Фондом державного майна України, проведення експертиз за спеціальністю 1.3. – оцінка колісних транспортних засобів, посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 0912-АК від 20.09.2023 року - за спеціальністю 1.3. – оцінка колісних транспортних засобів).
До звіту додано протокол технічного огляду КТЗ, ремонтну калькуляцію № 255/03-24 та фото таблиці.
Оскільки згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/03-24 від 13.03.2024 року ринкова вартість КТЗ марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , без урахуванням аварійних пошкоджень на дату події 04.07.2023 року становить 143720,00 грн, а вартість відновлювального ремонту - 381488,78 грн, тобто витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, що з точки зору такої загальної засади цивільного судочинства як розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) означає економічну необґрунтованість його ремонту, а відтак, наділяє статусом «фізично знищеного транспортного засобу».
Позивач звертаючись до суду зі позовом про стягнення майнової шкоди у розмірі 525208,78 грн виходив із наступних складових: 143720 грн – вартість матеріального збітку та 381488,78 грн – вартість відновлювального ремонту КТЗ, які зазначені у звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 255/03-24 від 13.03.2024 року.
Отже позивач просив стягнути з відповідача як вартість матеріального збитку, яка дорівнює вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, так і вартість відновлювального ремонту КТЗ.
Однак, у відповідності до ст. 22 ЦК України, відшкодуванню підлягають саме збитки, що також узгоджується із положеннями ст. 1192 ЦК України.
У відповідності до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки).
Суд першої інстанції відмовляючи у стягненні майнової шкоди у розмірі 381488,78 грн правомірно застосував положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) можуть застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Посилання скаржника на наказ Одеського РСП Украероруху «Про забезпечення автотранспортом» № 15/а від 04.10.2022 року, відповідно до якого на період воєнного стану за підрозділом військовослужбовців, відряджених до одеського РСП Украероруху, серед інших був закріплений пошкоджений в ДТП з вини ОСОБА_1 автомобіль Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та визначена необхідність підтримувати автотранспортні засоби в експлуатаційному стані, не заслуговують на увагу, оскільки обставини зазначені в наказі не стосуються предмета спору. 
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають колегії суддів підстав для його скасування, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення.
Заочне рішення Хаджибейського районного суду міста Одеси від 15 травня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов