Справа № 144/1231/25
Провадження № 22-ц/801/601/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року	Справа № 144/1231/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року, ухвалене суддею Науменком С.М., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №1301-2813 від 12 листопада 2023 року в розмірі 26 500 грн, з яких: 5 300 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 21 200 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 листопада 2023 року між сторонами за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1301-2813.
Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 5 300 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період – 14 днів; комісія за видачу кредиту – 15,00 % від суми кредиту; знижена процентна ставка – 1,20 % в день; стандартна процентна ставка – 1,50% в день. 
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 08 липня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 29 722,40 грн: 5 300 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 23 627,40 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 795 грн – прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у загальній сумі 3 222,40 грн за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 26 500 грн.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1301-2813 від 12 листопада 2023 року у загальному розмірі 5 300,00 гривень та 1 211,20 гривень судового збору.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення про стягнення ОСОБА_1 на користь товариства загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1301-2813 від 12 листопада 2023 року в розмірі 26 500 грн. Вирішити питання судових витрат.
У скарзі зазначає, що базовий період, тобто строк, протягом якого позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом, у даному випадку становить 14 днів, а строк кредитування становить 300 днів і закінчується 06 вересня 2024 року. Судом не враховано, що відповідно до п.4.6. та 10.2. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. При заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідач сам обрав базовий період, протягом якого настає обов`язок сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Згідно розрахунку заборгованості, позивач здійснював лише нарахування по процентам за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами і не нараховував жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інші платежі за неналежне виконання умов кредитного договору. Одноразова комісія була нарахована лише за видачу кредитних коштів, а тому не має жодного санкційного характеру. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту укладання договору, проте ОСОБА_1 правом споживача на відмову в односторонньому порядку від укладення кредитного договору не скористалася та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Норма закону, зокрема п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов договору.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 12 листопада 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1301-2813 продукту «На все». 
Згідно з п.п. 2.1 кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на визначених цим договором умовах.
За змістом п.2.3 договору, для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту протягом перших 140 (сто сорока) днів з дати отримання кредиту ануїтетними платежами згідно рекомендованого графіку оплат.
Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту, становить 5300,00 грн. Дата надання/видачі кредиту: 12 листопада 2023 року (п.4.1 кредитного договору).
Відповідно до п. 4.3 договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована.
Пункт 1.1 кредитного договору передбачає, що базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору.
Відповідно до п. 4.4. кредитного договору, базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. 
Сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за договором за зниженою ставкою дати, які є останніми днями відповідних базових періодів (п.4.5 договору). 
Відповідно до п.4.6 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом.
Комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту (п.4.7 договору).
Пункт 4.9 договору передбачає, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту: 06 вересня 2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 27 368,46 гривень та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.11 договору).
У п. 5.1 договору зазначено, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх 8 (восьми) базових періодів строку кредитування згідно Графіку платежів за договором за зниженою процентною ставкою, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця.
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем, номер пароля А2195) (а.с.12-18).
Також ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за вказаним вище кредитним договором (а.с.26 на звороті-31).
Вказаними документами визначено, що сума кредиту становить 5 300 грн. Строк кредитування 300 календарних днів, а базовий період сплати відсотків – 14 календарних днів.
12 листопада 2023 року на платіжну карту  ОСОБА_1  за допомогою системи платіжної системи LiqPay ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перерахувало кошти в розмірі 5 300 грн (платіж №2390503576), що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1301-2813 від 12 листопада 2023 року (а.с.34).
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість  ОСОБА_1  за договором №1301-2813 від 12 листопада 2023 року становить 29 722,40 грн, з яких: 5 300 грн – основна сума боргу; 23 627,40 грн – заборгованість за процентами; 795 грн – заборгованість по комісії (а.с.35-38).
Разом з тим, у зв`язку із прийняттям позивачем (кредитодавцем) рішення про можливість застосування до відповідача (позичальника) Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 26 500 грн: 5 300 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 21 200 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Відтак, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 26 500 грн.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України ««Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи вважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №1301-2813 від 12 листопада 2023 року в сумі 5 300,00 грн.
При цьому суд зазначив, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, а тому укладення договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Отже суд вважав, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Оскільки нарахування процентів за ставкою 1,50 % на день протягом 300 днів фактично призводить до стягнення з відповідача суми, яка є неспівмірною сумі отриманого кредиту та має каральний характер, відтак, з урахуванням тривалості користування кредитом - 300 днів, розміру наданого кредиту, а також принципів розумності, справедливості та добросовісності, визначених статтями 3, 509, 627 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зменшення розміру процентів.
Визначаючи справедливий розмір процентів, суд вважав, що співмірною платою за користування кредитними коштами протягом 300 днів є сума, еквівалентна 100 % від суми тіла кредиту.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, складається з: тіла кредиту - 5 300,00 грн та процентів за користування кредитом за 300 днів - 5 300,00 грн, а тому відмовив у задоволенні вимог про стягнення процентів у більшому розмірі.
Хоча ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за результатами апеляційного перегляду і просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі, фактично зі змісту апеляційної скарги слідує, що воно не оскаржує рішення в частині наявності правових підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Що стосується заборгованості за процентами, то апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, оскільки він не відповідає обставинам справи та зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Так, згідно умов договору про відкриття кредитної лінії №1301-2813 від 12 листопада 2023 року, кредитодавець надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 5 300 гривень зі сплатою процентів та комісії за видачу кредиту.
За змістом п.1.1 та 4.4 договору, базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом, який становить 14 календарних днів.
Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, а перебіг останнього – закінчується в останній день строку дії цього договору.
Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за договором за зниженою ставкою дати, які є останніми днями відповідних базових періодів (п.4.5 договору). 
Базові періоди (строком по 14 календарних днів) та суми процентів, які підлягали до сплати в останній день кожного із цих періодів, визначені Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки.
За змістом пункту 4.8 цього договору, строк договору становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, а датою повернення кредиту є 06 вересня 2024 року.
З розрахунку заборгованості слідує, що ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором.
Також з розрахунку заборгованості слідує, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило нарахування заборгованості за процентами в межах визначеного договором строку.
При цьому, позивач просить стягнути з відповідача на його користь лише частину заборгованості за процентами, з урахуванням прийнятого рішення про застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в розмірі 21 200 грн. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правимірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про відкриття кредитної лінії, також зазначений договір судом не визнано недійсними.
ОСОБА_1 приймала участь у розгляді справи, що слідує із протоколу судового засідання №5561434 від 04 грудня 2025 року, однак, відзиву на позов не подала. Розрахунок заборгованості не спростувала. 
З огляду на вищенаведене, оскільки відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню у повному обсязі.
Суд першої інстанції вважав, що визначений розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, пославшись при цьому на постанови Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 та Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18.
Однак, порівнювані правовідносини у наведених справах та у справі, яка переглядається, не є подібними, різняться підставами і предметами позовів, що вказує на відмінність їх правового регулювання та норм, відповідно до яких вирішується спір. 
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі № 132/1006/19 стосуються обґрунтованості вимог зустрічного позову про визнання недійсним пунктів кредитного договору про розмір відсотків.
Правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18 не підлягають до застосування у даній справі, оскільки предметом спору у зазначеній справі є стягнення заборгованості за договором поставки, а також неустойки і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України. Тобто у ній йде мова про проценти річних, як складову відповідальності за порушення грошового зобов`язання за статтею 625 ЦК України, а не як оплату за користування кредитними коштами відповідно до вимог статті 1048 ЦК України.
У даній справі вирішується питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, до складу якої входить заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом.
Верховий Суд у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі №582/202/22 зазначив, що умови договорів про сплату відсотків за користування кредитами є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки оспорювані пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін (договори укладені в електронній формі, про умови договорів позивач була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилась виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Кредитний договір укладений на визначений термін, за якими позивач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Процентна ставка прямо передбачена умовами кредитного договору, який ОСОБА_1 добровільно підписала, що свідчить про те, що вона визнавала умови договору, як прийнятні. За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру процентів.
Апеляційний суд бере до уваги, що за результатами розгляду справи суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення зазначив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 300 грн, а також заборгованість за процентами у загальному розмірі 5 300,00 грн, що становить 100 % від суми наданого кредиту.
При цьому, у резолютивній частині рішення суд зазначив лише про стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 300 грн, не конкретизувавши, з чого саме (яких складових) вона складається.
Враховуючи вказані недоліки, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у повному обсязі із ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1301-2813 від 12 листопада 2023 року в загальному розмірі 26 500 грн: 5 300 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 21 200 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, у зв`язку із задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги у повному обсязі, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, та 3 633,60 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 12 листопада 2023 року №1301-2813 у загальному розмірі 26 500 (двадцять шість тисяч п`ятсот) гривень, з яких: 5 300 грн –заборгованість за тілом кредиту; 21 200 грн – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38548598) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало 

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета