УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8790/25 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М. 
Категорія 8 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/8790/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Анциборенко Н.М.
встановив:
У липні 2025 року ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації, в якому просила визнати прибудови, добудови до житлових та підсобних приміщень, гаражу, літньої кухні, сараю домоволодіння АДРЕСА_1 об`єктами спільної власності подружжя сторін, загальною вартістю 2 200 000,00 грн, а також стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі частини вартості об`єктів спільної власності подружжя в сумі 1 100 000,00 грн та понесені судові витрати.  
12 серпня 2025 року ухвалою судді заява ОСОБА_1  була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків та в подальшому ухвалою від 12 вересня 2025 року була визнана судом неподаною та повернута позивачу.
Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявником на виконання вимог ухвали від 12 серпня 2025 року була подана до суду заява, в якій зазначено, що ціна позову була визначена позивачем відповідно до висновку Центру будівництва та земельних експертиз від 16.03.2023 щодо вартості майна, який на даний час відповідає його дійсній ринковій вартості. Крім того, суд не прийняв до увагу, що внаслідок військової агресії російської федерації Указом Президента в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан, який діє і на даний час. Тому в умовах воєнного стану всі висновки, дозволи тощо діють до його закінчення та на протязі шести місяців після його скасування. Також звертає увагу, що позивачем в назві провулка, на якому розташоване спірне домоволодіння, була допущена помилка – пропущено апостроф, замість «провулок 1-й Мар?янівський» було зазначено « АДРЕСА_2 », однак повернення позовної заяви з цієї підстави вважає проявом надмірного формалізму з боку суду. 
Проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам та безпідставно визнав неподаною та повернув позивачу її заяву, чим порушив право на звернення до суду.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки позивач не усунула недоліки позовної заяви, а саме: не надала будь-яких доказів на підтвердження вартості спірного майна на час звернення до суду з позовом, а тому районний суд правомірно повернув заяву позивачу. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк для усунення недоліків, оскільки позовна заява не відповідала вимогам ст. 175, 176 ЦПК України, а саме: у позовній заяві відсутній виклад обставин у частин визначення ціни позову, яка має бути визначена виходячи з дійсної вартості майна. У матеріалах справи міститься висновок оцінювача про вартість майна станом на 16.06.2023. Будь-яких інших доказів на підтвердження вартості спірного майна на час звернення до суду не надано. Також у позовній заяві позивач просить, у тому числі, визнати прибудови, добудови до домоволодіння АДРЕСА_3 спільною власністю подружжя. Однак, АДРЕСА_3 не існує, натомість є провулок Мар?янівський, тому зміст позовних вимог і виклад обставин у частині назви містить помилки.
02 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву на виконання вимог ухвали від 12.08.2025, в якій зазначила, що ціна позову була визначена позивачем відповідно до висновку Центру будівництва та земельних експертиз від 16.03.2023 щодо вартості майна, який на час звернення до суду відповідає дійсній ринковій вартості спірного майна, оскільки фактично на даний час не змінився офіційний курс іноземних валют до гривні та не збільшилась інфляційна складова. Крім того звертає увагу, що нею допущена орфографічна помилка в назві провулку - пропущено апостроф, замість « АДРЕСА_4 » було зазначено « АДРЕСА_4 ». 
Проте, ухвалою судді від 12.09.2025 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації визнана неподаною та повернута позивачу з підстав невиконання вимог ухвали від 12.08.202025. 
Проте погодитись з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати прибудови, добудови до житлових та підсобних приміщень, гаражу, літньої кухні, сараю домоволодіння АДРЕСА_1 об`єктами спільної власності подружжя сторін, загальною вартістю 2 200 000,00 грн, а також стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі частини вартості об`єктів спільної власності подружжя в сумі 1 100 000,00 грн.
При цьому вказувала, що перебудови, добудови, які здійснені до належного на праві власності відповідачу будинку АДРЕСА_1 за час шлюбу, вона оцінює в 2 200 000,00 грн, з яких 1 443 705,00 грн вартість прибудов, а саме: прибудова до житлового будинку вартістю 600 962,00 грн, побудова гаража вартістю 557 224,00 грн, побудова літньої кухні вартістю 198 282,00 грн, побудова сараю вартістю 87 237,00 грн, що підтверджується висновком оцінювача Центру будівництва та земельних експертиз від 16.03.2023. 
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Згідно п.п.2, 9 ч.1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову зазначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову зазначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам,- не нижче його балансової вартості.
Частиною другою статті 176 ЦПК України передбачено, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням проплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. 
Як визначено ч.1 та 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з тексту позовної заяви та заяви про усунення недоліків, поданої на виконання ухвали суду, позивач зазначила ціну позову та подала докази, які на її думку, підтверджують вартість спірного майна.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що з`ясувати питання, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, вирішити питання про витребування додаткових доказів та визначити строки їх подання, а також роз`яснити учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, суд першої інстанції має можливість у підготовчому судовому засіданні, виконавши вимоги ст. 197 ЦПК України, і у разі, якщо суд встановить, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, тому з урахуванням положень ч.2 ст. 176 ЦПК України саме суд попередньо визначає розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Крім того, при подачі заяви ОСОБА_1 була допущена орфографічна помилка в назві провулку: замість « АДРЕСА_4 » було зазначено « АДРЕСА_4 », що не впливає на зміст позовних вимог.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у суду не було.
З наведеного вбачається, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий Судді