КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2026 року м. Київ справа №320/6516/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19 липня 2024 року №0315740708, складене Головним управлінням ДПС у Київській області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення 12 статті 3 Закону №265/95-ВР застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 100% від суми розрахункових операцій та товарів, проведених/проданих з порушеннями, що складає 332 025, 00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 справу відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваного рішення з огляду на відсутність правових підстав для його прийняття.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2024 головними державними інспекторами Головного управління ДПС в Рівненській області Ярощуком М.М. та Оверчуком Д.А. складено Акт фактичної перевірки №7698/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (бланк №000505) по місцю розташування господарської одиниці суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон України № 265/95-ВР).
Висновок Акту перевірки №7698/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (бланк №000505) обґрунтований таким: не надані документи про походження (у паперовій або електронній формі) товарних запасів (ювелірних виробів) на загальну суму 332 025, 00 грн., що зазначені в акті зняття залишків товарних запасів та знаходились на момент перевірки в господарському об`єкті для реалізації. Надані документи тільки про облік товарних запасів на зазначені товари, а саме видаткові накладні від ФОП ОСОБА_2 для ФОП ОСОБА_1 
19.07.2024 на підставі акта перевірки №7698/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (бланк №000505) Головним управлінням ДПС у Київській області відносно ФОП ОСОБА_1 складено податкове повідомлення-рішення №0315740708, яким за порушення п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 100% від суми товарів, які не обліковані у встановленому порядку, у розмірі 332 025, 00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, з 31.10.2023 позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПІ у Київській області.
Основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах.
Одним із місць продажу (господарська одиниця), у якому позивач здійснює реалізацію товарів, є об`єкт, який знаходиться за адресою: вул. О. Борисенка, 1, ТРЦ «Злата Плаза», м. Рівне, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
30.11.2023 позивачем подано до Державної податкової служби України заяву про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій за формою №1-ПРРО щодо розміщення на вказаній господарській одиниці програмного реєстратора розрахункових операцій з локальним номером - 2, а податковою присвоєно фіскальний номер цього ПРРО – « 4000753370».
Наказом від 05.11.2023 ФОП ОСОБА_1 затверджено Положення про використання системи електронного документообігу. Визначено, що у зв`язку з переходом на електронний документообіг з 05.11.2023 на торговій точці інформація на паперових носіях не зберігається.
Пунктами 3.1, 3.3, 5.1 зазначеного Положення, у відповідності до Закону України «Про електронні довірчі послуги», визначено, що передача електронного документа може здійснюватися в електронній формі за допомогою засобів інформаційних або телекомунікаційних систем, а також шляхом передачі електронного носія (диска, флешки і т.д.), на якому записано цей документ. Строки зберігання електронних документів відповідають строкам, що встановлені типовими або галузевими переліками документів зі строками зберігання для аналогічних видів документів з паперовим носієм інформації. Суб`єктом господарювання здійснюється централізоване зберігання файлів електронних документів.
В ході проведення перевірки уповноваженим посадовим особам контролюючого органу надано Положення про використання системи електронного документообігу та забезпечено надання доступу до електронних документів, які стосуються обліку та походження товарних запасів на відповідній торговельній точці в ТРЦ «Злата Плаза» за адресою: вул. О. Борисенка, 1, м. Рівне, магазин «AURUM», зокрема:
форми ведення обліку товарних запасів по об`єкту оподаткування;
документів на внутрішнє переміщення товарів - прибуткових накладних та видаткових накладних, що знаходилися на торгівельній точці;
акту дооцінки роздрібної ціни від 02.12.2023;
акту №1 дооцінки роздрібної ціни від 27.03.2024;
акту №2 дооцінки роздрібної ціни від 28.03.2024;
акту №2/1 дооцінки роздрібної ціни від 28.03.2024;
акту №3 дооцінки роздрібної ціни від 29.03.2024;
акту №4 дооцінки роздрібної ціни від 30.03.2024;
акту №5 дооцінки роздрібної ціни від 06.04.2024;
акту №6 дооцінки роздрібної ціни від 09.04.2024;
акту №7 дооцінки роздрібної ціни від 29.04.2024;
акту інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 17.05.2024.
Отже, з наведеного вбачається, що всі документи на торгівельній точці зберігаються в електронному вигляді у відповідності до Положення про використання системи електронного документообігу, затвердженого наказом ФОП ОСОБА_1 від 05.11.2023.
Як було зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, уповноважені посадові особи контролюючого органу під час проведення перевірки не надали інформацію які саме конкретні ювелірних виробів (артикул виробу) були внесені в складений ними Акт зняття залишків товарних запасів.
Крім того, в ході проведення фактичної перевірки позивачу не надано копії акту зняття залишків товарних запасів, на які саме ювелірні вироби не були надані прибуткові накладні.
При цьому, причини неврахування частини документів у електронному вигляді з боку уповноважених осіб контролюючого органу жодним чином не обґрунтовані в акті перевірки.
Враховуючи викладене, висновок фактичної перевірки відображений в акті перевірки №7698/Ж5/17-00-07-05-17/3117126964 (бланк №000505) щодо ненадання на вимогу уповноважених осіб контролюючих органів документів, які стосуються походження товарних запасів товарів - не відповідають дійсним обставинам, які мали місце, а фактичні обставини проведення перевірки свідчать про їх неповноту.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом №265/95-ВР визначено правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Статтею 15 Закону № 265/95-ВР передбачено, що контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до ПК України.
Відповідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно п.п. 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.7 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 80.10 статті 80 ПК України).
У відповідності до положень пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акту або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Відповідно до розділу 2 Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА від 12.08.2008 №534 (далі - Методичні рекомендації №534), акт перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення (або їх відсутність) вимог чинного законодавства зазначеними суб`єктами. В акті перевірки має бути чітко викладений зміст порушення з посиланням на законодавчі та нормативно-правові акти, вимоги яких порушено.
Отже, за змістом наведених правових норм, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстав та порядку проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої, а акт перевірки у якості доказу є таким, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»( далі - Закон № 996-ХІV), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку) первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996-ХІУ та вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Як було встановлено вище, позивачем на виконання зазначених вимог законодавства Позивачкою забезпечується електронний документообіг первинних та інших документів, пов`язаних із здійснення господарської діяльності.
Також, в ході перевірки уповноваженим посадовим особам контролюючого органу було запропоновано та фактично забезпечено можливість ознайомитись із вищевказаними документами, однак уповноваженими особами контролюючого органу в ході проведення фактичних перевірок враховано лише частину документів.
У даному випадку єдиним і достатнім документом, який підтверджує належне виконання такого обов`язку в частині ведення обліку товарних запасів є Форма обліку. Документом, який підтверджує походження товарів, є акт інвентаризації.
Крім цього, пунктом 44.7 статті 44 ПК України передбачено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).
Крім того, як зазначалося раніше, у висновках акта перевірки №7698/Ж5/17-00-0 7-05- 17/3117126964 (бланк №000505) уповноваженими посадовими особами контролюючого органу вказується акт зняття залишків товарних запасів, які знаходились на момент перевірки в господарському об`єкті для реалізації, проте останніми жодним чином не вказується, на які конкретно товарні залишки (ювелірні вироби) не надано документів, що підтверджують їх походження. Також, уповноваженими посадовими особами контролюючого органу не надано копію акта зняття залишків товарних запасів, в якому відповідно мають міститися товар (ювелірні вироби) з конкретними артикулами.
Натомість, позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт належного виконання нею обов`язку визначеного пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Будь-яких зауважень щодо Форм обліку та інших первинних документів, контролюючим органом у акті перевірки не зазначено.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що висновок про реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, обґрунтовано контролюючим органом виключно на підставі власних переконань та суб`єктивних оціночних суджень, відповідно до вибіркового розглянутих документів зі всіх наданих та запропонованих ФОЛ Соколовою Н.М.
Однак такий висновок уповноважених посадових осіб контролюючого органу зумовлений виключно діями перевіряючих, які безпідставно не врахували всі первинні документи, надані в ході здійснення податкового контролю.
Отже, наведене вище спростовує висновок уповноважених осіб контролюючого органу, відображений в акті перевірки №7698/Ж5/17-00-07-05-17/3117126964 (бланк №000505) щодо порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) не було доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 320, 25 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вулиця Святослава Хороброго, будинок 5а; код ЄДРПОУ ВП 44096797) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити повністю.
Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 19 липня 2024 року №0315740708.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 3 320, 25 грн (три тисячі триста двадцять гривень двадцять п`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.