Справа № 420/30377/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2026 року м. Одеса
У залі судових засідань №11
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
при секретарі судового засідання - Товтин В.Р.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася фізична особа – підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.04.2025 року №19464/15-32-24-05, №19534/15-32-24-05, №19513/15-32-24-05.
За цією позовною заявою було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, а позивачу відповіді на відзив.
Протокольною ухвалою від 11.11.2025 року судом вирішено розглядати цю справу в порядку загального позовного провадження.
Представник позивачки в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов обґрунтований позивачем тим, що податковим органом йому безпідставно визначені податкові зобов`язання з податку на додану вартість з 11.11.2020 року по 12.12.2023 року, оскільки позивач тільки в період з листопада 2022 року по листопад 2023 року перевищив загальний обсяг операцій в 1000000 грн., що і стало підставою для подання ним заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість від 12.12.2023 року. Позивач зазначає, що суми звіту ПРРО, а також виписки з банку включають в себе суму коштів, що пройшла через еквайрінг, тобто податковим органом двічі пораховані доходи позивача по операціям, якій пройшли через еквайрінг. Крім того, позивач зазначає про порушення порядку проведення перевірки, оскільки запит про надання інформації та її документального підтвердження містив посилання на інформацію за період з 01.03.2021 року по 28.02.2022 року, а податковим органом вимагалося надання документів за період з 01.01.2018 року по 31.12.2024 року, позивач надав вичерпну відповідь на запит та виїзна перевірка позивача здійснена без виїзду до суб`єкта господарювання.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, просив суд відмовити в задоволенні позову фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що позивач перевищив загальний обсяг операцій в 1000000 грн. та до 10.11.2020 року мав подати заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, однак таку заяву подав тільки 12.12.2023 року та відповідно до цієї дати не задекларував та не сплатив податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Крім того, позивачем не надано під час перевірки книгу обліку доходів і витрат, що є підставою для застосування до нього штрафних санкцій. Відповідач зазначає, що твердження про здвоєння обсяг доходів позивача є безпідставними, оскільки показники РРО та виписки з банку відображають різні види операцій і не дублюють одна одну, РРО показує обсяг готівкових розрахунків, а виписка з банку – безготівкових. Щодо порушення порядку проведення перевірки податковий орган з цим не погоджується, оскільки позивач надав відповідь на запит з пропуском строку, здійснення частини перевірочних дій в приміщенні податкового органу не суперечить вимогам законодавства, тощо.
Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позов фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Головним управлінням ДПС в Одеській області в період з 20.03.2025 року по 26.03.2025 року проведена позапланова виїзна перевірка фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість та своєчасності реєстрації у якості платника податку на додану вартість за період з 01.01.2018 року по 12.12.2023 року, за результатами якої складений акт від 02.04.2025 року №14403/15-32-24-05/ НОМЕР_1 .
Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, ст. 187, п. 190.1 ст. 190, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 1446473,30 грн. за листопад 2020 року – грудень 2023 року; п. п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України в частині не подання податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2020 року – грудень 2023 року; п. 44.1, 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині зберігання та надання до податкового органу первинних документів.
На підставі акту перевірки від 02.04.2025 року №14403/15-32-24-05/2426813356 Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу позивачки направлені наступні податкові повідомлення-рішення: №19464/15-32-24-05 від 29.04.2025 року, яким позивачу збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням в розмірі 1446473,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 361618,33 грн.; №19534/15-32-24-05 від 29.04.2025 року, яким до позивача застосований штраф в розмірі 1020 грн. за не надання контролюючому органу первинних документів; №19513/15-32-24-05 від 29.04.2025 року, яким до позивачки застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12580 грн. за не подання звітності з податку на додану вартість.
Позивач не погодився з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень, а тому звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.
З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом періоду, охопленого перевіркою, здійснював діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в магазині за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Холодна Балка, вул. Степова 1-Б. Позивач здійснює діяльність на загальній системі оподаткування та з 12.12.2023 року зареєстрований платником податку на додану вартість. За даними податкової звітності позивача його валовий дохід склав за 2018 рік – 483934,06 грн., за 2019 рік – 500125,38 грн., за 2020 рік – 540908,51 грн., за 2021 рік – 960196,56 грн., за 2022 рік 1535087,64 грн., за 2023 рік – 1089885,11 грн.
Однак податковим органом при аналізі даних РРО та банківських виписок встановлено, що позивач перевищив загальний обсяг операцій в 1000000 грн. протягом 12 календарних місяців в періоді листопад 2019 року – жовтень 2020 року, а тому мав подати заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість до 10.11.2020 року, однак така заява подана позивачем 12.12.2023 року.
Враховуючи зазначені обставини податковим органом визначені позивачу податкові зобов`язання з податку на додану вартість від бази оподаткування за період листопад 2020 року – грудень 2023 року в розмірі 1446473,30 грн., а також до позивача застосовані штрафні санкції за не подання звітності з податку на додану вартість за цей період.
Суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, обґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції, в тому числі, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до п. п. 213.1.9 і 213.1.14 п. 213.1 ст.213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів.
Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.
Відповідно до п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, 183.2, 183.10 ст. 183 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст. 181 цього Кодексу.
Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Податковим органом в акті перевірки обґрунтовано правомірність здійснення розрахунку загального обсягу операцій позивача, які складаються з показників РРО із продажу товарів за готівкові кошти, а також руху коштів у безготівковій формі, в тому числі через еквайрінг, що відображено в виписках банку, наданих до суду. Також відповідачем надано до суду Книгу обліку розрахункових операцій. Зазначені докази підтверджують висновки податкового органу.
Позивачем надані до суду фіскальні чеки та Z - звіти, які на його думку підтверджують подвійне включення до обсягів доходу операцій, які проходять через еквайрінг та в такому випадку обсяги операцій відображаються в фіскальних чеках та в виписці з банку, як безготівкові надходження, однак суд критично ставиться до зазначених тверджень, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Позивачем не доведень відображення податковим органом двічі сум, які надходять як безготівкові кошти через еквайрінг та підтверджуються виписками з банку, а також відображення цих сум за даними РРО. Дані з РРО та виписки з банку відображають різні види операцій і не дублюють одна одну, РРО відображає готівкові розрахунки, а банківські виписки безготівкові операції.
Таким чином, позивач перевищив загальний обсяг операцій в 1000000 грн. протягом 12 календарних місяців в періоді листопад 2019 року – жовтень 2020 року, а тому мав подати заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість до 10.11.2020 року, однак така заява подана позивачем 12.12.2023 року.
Доказів протилежного позивачем не надано та не доведень безпідставність висновків податкового органу.
Згідно висновків Верховного Суду в рішенні від 24.04.2023 року у справі №560/2210/19, платник податків, який не згоден із відповідністю такої інформації дійсним обставинам справи або ж вважає, що розмір заниженого ним податкового зобов`язання є меншим, вправі подати до контролюючого органу в ході перевірки або ж в ході судового розгляду справи відповідні докази, що спростовують доводи суб`єкта владних повноважень. Це зумовлено специфікою поставленого в провину платнику податків порушення, а саме заниження загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим контролюючому органу достатньо довести саме факт отримання останнім доходу у періоді, що перевірявся. Поряд з цим, у разі заперечення таких обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть про: відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.
Це узгоджується з положеннями п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, оскільки платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Крім того, за ч. 1 ст. 77 КАС України сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Водночас, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать про те, що задекларовані платником податків податкові зобов`язання не відповідають дійсності або він не виконав обов`язок щодо подання декларації за наявності об`єкта для декларування, платник податків має спростовувати ці доводи.
Однак позивач не спростував обставин не перевищення загального обсягу операцій в 1000000 грн. протягом 12 календарних місяців в періоді листопад 2019 року – жовтень 2020 року.
Таким чином, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення №19464/15-32-24-05 від 29.04.2025 року, яким йому збільшена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковим зобов`язанням в розмірі 1446473,30 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 361618,33 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню судом.
Щодо податкового повідомлення-рішення №19513/15-32-24-05 від 29.04.2025 року, яким до позивачки застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12580 грн. за не подання звітності з податку на додану вартість, воно також є правомірним та не підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Позивач не подав податкову звітність з податку на додану вартість за грудень 2020 року – грудень 2023 року, за що у відповідності до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання, тобто, 12580 грн. за цей період.
Щодо податкового повідомлення-рішення №19534/15-32-24-05 від 29.04.2025 року, яким до позивача застосований штраф в розмірі 1020 грн. за не надання контролюючому органу первинних документів, воно також є правомірним та не підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 44.1, 44.3, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених п. 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Відповідно до п. 85.2, 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Позивачу направлявся запит про надання документів від 20.03.2025 року, який ним отриманий в той же день та в цьому запиті було зазначено, в тому числі, про необхідність надання книги обліку доходів, однак такі документи позивачем не надані, як і не надані на вимогу суду під час розгляду справи.
Відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст. 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Таким чином, позивача правомірно притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за це порушення.
Позивач в позові зазначає про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, оскільки запит про надання інформації та її документального підтвердження містив посилання на інформацію за період з 01.03.2021 року по 28.02.2022 року, а податковим органом вимагалося надання документів за період з 01.01.2018 року по 31.12.2024 року, позивач надав вичерпну відповідь на запит та виїзна перевірка позивача здійснена без виїзду до суб`єкта господарювання.
Суд не погоджується з доводами позивача, з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.1 п. 78.1, п. 78.4, ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, в тому числі: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до п. п. 73.3.1, 73.3.2 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин, в тому числі, в разі, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті. Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС в Одеській області направлений позивачу запит про надання інформації та її документального підтвердження від 27.01.2025 року, який отриманий позивачем 08.02.2025 року, який містить посилання на інформацію, наявну у податкового органу про можливі порушення позивачем норм податкового законодавства, містить перелік документів, які позивач має надати, період за який позивач має надати документи та період, в якому вбачається перевищення сум одержаного позивачем доходу понад 1000000 грн.
Податковий орган зазначає в відзиві про надання відповіді на цей запит 27.02.2025 року, тобто, в межах строку, передбаченого податковим законодавством (15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту), однак суд звертає увагу на те, що позивачем не надано в повному обсязі відповідь на цей запит, зокрема, не надана книга обліку доходів і витрат.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 19.08.2024 року у справі №420/5252/19 призначенню документальної позапланової перевірки, зокрема з підстав, визначених п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України передує ненадання (надання не в повному обсязі) платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання, якщо такий запит оформлено і направлено відповідно до вимог законодавства.
У постанові від 23.04.2019 року у справі №813/1757/18 Верховний Суд зазначив, що формою реалізації повноважень контролюючого органу є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про правопорушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування інформації, яка є у контролюючого органу, при цьому достовірність такої інформації про правопорушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення факту порушення та формування висновків про це можливо лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Наведення у запиті з посиланням на податкову інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про правопорушення з боку платника податків, передбачає наявність податкової інформації, яка потребує додаткової перевірки, що можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведення аналізу після отримання запитуваної інформації. Згідно з висновком Верховного Суду в цій постанові окремі недоліки в оформленні запиту не можуть слугувати підставою для відмови у наданні інформації на запит. Разом з тим, запити контролюючого органу повинні бути оформлені таким чином, щоб платник податків міг усвідомлювати, на які ймовірні порушення податкового законодавства робить посилання контролюючий орган, задля надання необхідного обсягу документів для спростування наявної у контролюючого органу інформації.
Враховуючи надання не в повному обсязі запитуваної інформації та її документального підтвердження, податковим органом правомірно призначено проведення перевірки позивача на підставі наказу від 19.03.2025 року №3152-п, який отриманий позивачем 19.03.2025 року особисто.
З наданого запиту вбачається яка саме інформація є у податкового органу та зміст запиту надавав можливість позивачу встановити які саме документи та пояснення ним мають бути надані на спростування інформації наведеної в цьому запиті, а тому твердження позивача щодо визначених в ньому періодів ніяким чином не впливають на правомірність проведення перевірки.
Щодо тверджень позивача про те, що виїзна перевірка позивача проведена без відвідування платника податків, слід зазначити, що ці обставини не свідчать про протиправність проведення перевірки, не спростовують фактів виявлених порушень та згідно заяви позивача від 20.03.2025 року на адресу Головного управління ДПС в Одеській області він сам просив провести перевірку в приміщенні податкового органу з підстав відсутності офісного приміщення.
Враховуючи зазначені обставини всі оскаржувані позивачкою податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню судом.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.04.2025 року №19464/15-32-24-05, №19534/15-32-24-05, №19513/15-32-24-05 – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.