ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3073/25 Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
за участю секретаря Михайлової І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Делікат Ритейл" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Делікат Ритейл" звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.11.2024 №2300/ж10/31-00-07-05-01-24, №2299/ж10/31-00-07-05-01-24, №2298/ж10/31-00-07-05-01-24.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 15.11.2024 №2300/ж10/31-00-07-05-01-24, №2299/ж10/31-00-07-05-01-24, №2298/ж10/31-00-07-05-01-24.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та відмовити у задоволенні позову. 
Доводи апелянта обґрунтовані зокрема тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято правомірно, позаяк позивач на вимогу контролюючого органу не підтвердив обліку алкогольних напоїв, які знаходились в реалізації магазину, що був об`єктом перевірки, зокрема на письмовий запит не надав накладні на товар, в тому числі на внутрішнє переміщення товару, про що складено відповідний акт про ненадання документів.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а спірне рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності вказаної сторони.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2024 Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків видало наказ № 493/ж1 "Про проведення фактичної перевірки", відповідно до якого на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, доручено провести фактичну перевірку ТОВ "Делікат Ритейл" за адресою: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 34/4 з 10.10.2024 тривалістю 10 діб.
11.10.2024 посадовими особами контролюючого органу вручено запит про надання документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів (накладні на підакцизний товар, що знаходиться на реалізації; останній акт інвентаризації; повідомлення про прийняття на роботу працівників) в термін до 14 год 00 хв. 11.10.2024.
Згідно відмітки проставленої у вказаному запиті, його вручено о 11 год. 45 хв.
На вказаний запит позивач надав відповідь за вих. №11/10 від 11.10.2024, яким повідомив, що за такий короткий проміжок часу неможливо надати усі запитувані документи, оскільки більшість документів відсутні в приміщенні магазину (наприклад накази на призначення працівників, трудові договори тощо) і їх обсяг є досить значним. Товариство зазначило, що в магазині дуже багато різних позицій товару, а тому віднайти і надати за декілька годин усі первинні документи на такий товар просто неможливо. Тому, необхідний додатковий час. Надано інвентаризаційний опис на 11.10.2024 на суму 992812,52грн., договір оренди, наказ про прийняття на роботу працівників, накладні в кількості 36 аркушів.
11.10.2024 посадовими особами контролюючого органу складено акт про ненадання документів, що підтверджують походження товару та його облік за адресою: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 34/4.
За наслідками здійснення фактичної перевірки, складено Акт від 11.10.2024 зареєстрованого 14.10.2024 №2352/ж5/31-00-07-05-01-19/42908375, в якому зазначено, що виявлений у магазині чек має нетиповий вигляд і не є фіскальним чеком РРО, отже сума готівкових коштів, яка не була проведена через РРО/ПРРО становила 367,90 грн. В ході перевірки встановлено продаж необлікованих товарів, оскільки було надано лише інвентаризаційний опис, накладні, однак не надано документів про переміщення товару та документів, що підтверджують походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу в порушення п. 1, 2, п. 12 статті 3 Закону України від Закону України від 27.02.2023 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами та доповненнями та п. 85.2 ст.85 Податкового кодексу України.
23.10.2024 ТОВ "Делікат Ритейл" подало до відповідача заперечення № 23/5 на Акт фактичної перевірки від 11.10.2024 із переліком документів загальною кількістю 1187 арк. (Опис вкладення з відміткою АТ «Укрпошта»).
Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків розглянуло заперечення, однак залишило висновки фактичної перевірки, викладені у акті перевірки, без змін.
На підставі вказаного акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 15.11.2024:
- № 2298/ж10/31-00-07-05-01-24 на суму штрафних санкцій 32,35 грн;
- № 2299/ж10/31-00-07-05-01-24 на суму штрафних санкцій 992812,52 грн;
- № 2300/ж10/31-00-07-05-01-24 на суму штрафних санкцій у розмірі 2040 грн.
Рішенням ДПС України про результат розгляду скарги від 10.02.2025 № 3860/6/99-00-06-03-02-06, скаргу ТОВ "Делікат Ритейл" залишено без задоволення, а спірні ППР без змін.
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що не здійснення аналізу наданих позивачем до заперечення переліку документів вказує на недотримання вищевказаних положень ПК України, що призводить до необґрунтованості висновків про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР. Крім того, встановлена у Акті різниця обсягу готівкових коштів у порівнянні із відомостями денного звіту РРО на 367,90 грн не вказує безпосередньо про реалізацію позивачем товару без застосування РРО.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1, підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: 80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування; 80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального; 80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; 80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Підставою для висновків відповідача про реалізацією позивачем товару, який не облікований за місцем реалізації та зберігання, стало ненадання документів про походження товару, що знаходився у реалізації згідно інвентаризаційного опису, наданого позивачем у ході перевірки, на 11.10.2024 на суму 992812,52грн.
В ході перевірки, 11.10.2024 посадові особи контролюючого органу, згідно запиту про надання документів, встановили термін для подання документів до 14 год. 00 хв. 11.10.2024. При цьому, згідно відмітки, проставленої у вказаному запиті, його вручено об 11 год. 45 хв.
Таким чином, посадові особи контролюючого органу надали платнику податків дві години для подання первинних документів, що підтверджують походження товарних запасів (тобто, договори на поставку товару, видаткові накладні, ТТН та інше) щодо 750 товарних позицій на загальну суму 992812,52грн.
Надання такого обсягу документів у стислий строк, за наявної можливості надати платнику податків більш реальний для виконання строк (період перевірки з 10.10.2024 до 20.10.2024) може свідчити про порушення посадовими особами принципів обґрунтованості та пропорційності, передбачених ст. 2 КАС України, оскільки відповідач не сприяв позивачеві у можливості надання ним необхідних документів.
У відповідь на запит посадових осіб контролюючого органу про надання документів, листом від 11.10.2024 повідомлено посадових осіб, що за такий короткий проміжок часу неможливо надати усі запитувані документи. Натомість, державні інспектори не врахували зазначені обставини та склали Акт про ненадання документів, що підтверджують походження товару та його облік за адресою: м. Черкаси, вул. М.Залізняка, 34/4.
Отже, неподання позивачем переліку документів протягом встановленого строку, що є об`єктивно, недостатнім для підготовки та подання запитуваних документів вказує на передчасність висновку контролюючого органу про те, що перелік товару, який перебував у реалізації був необлікованим.
23.10.2024 ТОВ "Делікат Ритейл" подало до відповідача заперечення № 23/5 на акт фактичної перевірки від 11.10.2024 із переліком документів загальною кількістю 1187 арк.
Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків розглянуло заперечення № 23/5 та залишило висновки фактичної перевірки, без змін.
Відповідно до акту обстеження адміністративної будівлі від 01.11.2024 за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 3 в якому зазначено, що внаслідок затоплення приміщення, "повністю промокли 6 коробок з копіями документів, що були надані разом з запереченнями до матеріалів перевірок ТОВ "Делікат Ритейл".
Аналіз змісту зазначеному у акті обстеження адміністративної будівлі від 01.11.2024 вказує на те, що відповідач не здійснював аналіз наданих позивачем до заперечення документів.
Підпунктом 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу. 
Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. 
Згідно з підпунктом 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/ або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до підпункту 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Не здійснення аналізу наданих позивачем до заперечення переліку документів вказує на недотримання вищевказаних положень ПК України, що призводить до необґрунтованості висновків про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, а тому спірне податкове повідомлення-рішення №2299/ж10/31-00-07-05-01-24 є протиправним.
З огляду на вищевказані висновки суду про надання посадовими особами контролюючого органу строку, що є об`єктивно, недостатнім для підготовки та подання запитуваного обсягу документів суд також доходить висновку про безпідставність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України.
Крім того, відповідач не довів допущення позивачем повторності порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України. Відтак, податкове повідомлення-рішення № 2300/ж10/31-00-07-05-01-24 також є протиправним.
Щодо податкового повідомлення-рішення №2298/ж10/31-00-07-05-01-24, то відповідно до п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Акт перевірки не містить відомостей про реалізацію позивачем товару без застосування РРО, а отже відсутній зафіксований факт порушення п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР. 
Встановлена у Акті різниця обсягу готівкових коштів у порівнянні із відомостями денного звіту РРО на 367,90 грн не вказує безпосередньо про реалізацію позивачем товару без застосування РРО, натомість може бути наслідком рахункової помилки касира, що відобразилась у внесенні до каси суми коштів, наданих покупцем товарів, у обсязі більшому за вартість реалізованого товару, що свідчить про неправомірність згаданого податкового повідомлення-рішення
Пункт 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.
Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України таких встановлює дві: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.
Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.
Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про "наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення" або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.
Розкриття змісту та деталізації фактичної обставини, яка стала приводом для прийняття рішення про проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (до прикладу, щодо якого саме факту отримана інформація або ж у якій сфері можливі порушення, їх характер і докази на підтвердження) відповідала б більш високим стандартам правової визначеності та більш повно б забезпечувала розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення.
Такий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.
Наказ Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 10.10.2024 № 493/ж1 "Про проведення фактичної перевірки", містить посилання виключно у вигляді нумераційного позначення (на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України), однак не відображає конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності).
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянтом всупереч вищевказаного обов`язку не доведено правомірність своїх дій та рішень в межах спірних правовідносин.
Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення, яке, на переконання колегії суддів, є законним та прийнято з дотриманням норм матеріального права.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за наслідками розгляду даного спору.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, 

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Делікат Ритейл" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко 

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови складено 26.02.2026.