ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/33150/25 Суддя (судді) першої інстанції: Парненко В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В : 

ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач; ГУ ПФ України в Харківській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - третя особа 1; ГУ ПФ України в м. Києві), Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - третя особа 2; ГУ ПФ України в Сумській області), у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 у рішенні від 01 листопада 2024 року №262140014395 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:
періоду проходження строкової військової служби з 01 листопада 1980 року по 03 грудня 1982 року - 2 роки 1 місяць 2 дні;
половини строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1988 року - 1 рік 10 місяців 29 днів;
періоду роботи на посаді стажера Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області з 05 вересня 1988 року по 28 грудня 1989 року як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 1 рік 3 місяці 23 дні;
періодів роботи з 29 грудня 1989 року по 27 червня 1991 року на посаді помічника прокурора міста Янгієр Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області, а також з 01 липня 1991 року по 29 квітня 1999 року - на посадах прокурора слідчого відділу, старшого прокурора слідчого управління, старшого прокурора відділу з питань нагляду за додержанням законів на транспорті, старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави Східно-Української транспортної прокуратури (раніше - Південна транспортна прокуратура), прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав, свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області - 9 років 3 місяці 26 днів;
стажу роботи на посаді судді з 03 квітня 1999 року по 05 травня 1999 року - 1 місяць 2 дні;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:
період проходження строкової військової служби з 01 листопада 1980 року по 03 грудня 1982 року - 2 роки 1 місяць 2 дні;
половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1988 року - 1 рік 10 місяців 29 днів;
період роботи на посаді стажера Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області з 05 вересня 1988 року по 28 грудня 1989 року як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 1 рік 3 місяці 23 дні;
періоди роботи з 29 грудня 1989 року по 27 червня 1991 року на посаді помічника прокурора міста Янгієр Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області, а також з 01 липня 1991 року по 29 квітня 1999 року - на посадах прокурора слідчого відділу, старшого прокурора слідчого управління, старшого прокурора відділу з питань нагляду за додержанням законів на транспорті, старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави Східно-Української транспортної прокуратури (раніше - Південна транспортна прокуратура), прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав, свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області - 9 років 3 місяці 26 днів;
стаж роботи на посаді судді з 03 квітня 1999 року по 05 травня 1999 року - 1 місяць 2 дні, а також здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12 жовтня 2024 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не зарахував позивачу періоди роботи до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Таке обчислення стажу роботи на посаді судді є протиправним, не відповідає вимогам чинного правового регулювання, розрахунку відповідного стажу Вищою радою правосуддя, а також має своїм наслідком позбавлення права позивача на отримання довічного грошового утримання у більшому розмірі.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становив більше 10 років, то до загального стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону №2453-VI відповідачем протиправно не враховувано час роботи з 29 грудня 1989 року по 29 квітня 1999 року на посадах помічника прокурора міста Янгієр Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області, прокурора слідчого відділу, старшого прокурора слідчого управління, старшого прокурора відділу з питань нагляду за додержанням законів на транспорті, старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави Східно-Української транспортної прокуратури (раніше - Південна транспортна прокуратура), прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав, свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області - тривалістю 9 років 3 місяці 26 днів. 
Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року, ГУ ПФ України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування заявлених вимог апелянт, посилаючись на приписи законодавства, які регулюють спірні правовідносини, зазначив, що пенсійний орган, як орган державної виконавчої влади, у даному випадку діяв у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції.
Орган Пенсійного фонду наголосив, що ним правомірно було зараховано до стажу на посаді судді 25 років 3 місяці 6 днів, а не 25 років 6 місяців 7 днів та взагалі не враховано період проходження строкової військової служби, половини строку навчання, період роботи на посадах помічника прокурора та прокурора, а також стаж, вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року (суддя-доповідач Кузьмишина О.М., судді Вівдиченко Т.Р., Карпушова О.В.) відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, продовжено строк судового розгляду на розумний термін та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року задоволено заяву судді Кузьмишиної Олени Миколаївни про самовідвід у справі №320/33150/25:
- відведено суддю Шостого апеляційного адміністративного суду Кузьмишину Олену Миколаївну від розгляду справи №320/33150/25; 
- справу №320/33150/25 передано для визначення іншого складу суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2026 року визначено новий склад колегії суддів, а саме:
1. Златін Станіслав Вікторович - головуючий суддя;
2. Карпушова Олена Віталіївна ;
3. Вівдиченко Тетяна Романівна.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року прийнято адміністративну справу №320/33150/25 до провадження, продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФ України в Харківській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року - без змін, з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII.
Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 10 жовтня 2024 року №2988/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» стаж роботи позивача на посаді судді становить 25 років 6 місяців 7 днів. Також у рішенні Вищої ради правосуддя зазначено, що окрім стажу роботи на посаді судді до стажу, що дає позивачу право на відставку, додатково підлягають зарахуванню стаж роботи на посадах помічника прокурора міста Янгієр Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області, прокурора слідчого відділу, старшого прокурора слідчого управління, старшого прокурора відділу з питань нагляду за додержанням законів на транспорті, старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави Східно-Української транспортної прокуратури (раніше Південна транспортна прокуратура), прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав, свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області, що становить 9 років 3 місяці 26 днів. Окрім цього до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Також підлягають зарахуванню період проходження строкової військової служби, що становить 2 роки 1 місяць 2 дні, половина строку навчання, що становить 1 рік 10 місяців 29 днів, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 1 рік 3 місяці 23 дні (а.с.32-34 зворот).
Наказом голови Шостого апеляційного адміністративного суду №58к/кс від 11 жовтня 2024 року суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату суду на підставі рішенням Вищої ради правосуддя від 10 жовтня 2024 року №2988/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» (а.с.30).
Відповідно до розрахунку стажу судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року №02.07-36/153 (а.с.36-зворот), який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (Додаток 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України), стаж позивача складається з наступного:
- проходження строкової військової служби - 02 р. 01 м. 02 дн.,
- студент Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського (зараховується половина терміну навчання) - 01 р. 10 м. 29 дн.,
- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді: стажер прокуратури м. Янгієра Сирдар`їнської області - 01 р. 03 м. 23 дн.,
- помічник прокурора м. Янгієра прокуратури м. Янгієра Сирдар`їнської області- 01 р. 05 м. 29 дн.,
- прокурор слідчого відділу, старший прокурор слідчого управління, старший прокурор відділу з питань нагляду за додержанням законів на транспорті, старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави Східно-Української транспортної прокуратури (раніше Південна транспортна прокуратура)- 07 р. 04 м. 01 дн.,
- прокурор відділу нагляду за додержанням законів щодо прав, свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області - 00 р. 05 м. 28 дн.,
- суддя господарського суду Харківської області (раніше -Арбітражний суд Харківської області) - 10 р. 02 м. 07 дн.,
- суддя Київського апеляційного адміністративного суду - 01 р. 07 м. 12 дн.,
- суддя Вищого адміністративного суду України - 13 р. 01 м. 14 дн.,
- суддя Шостого апеляційного адміністративного суду- 00 р. 07 м. 04 дн.
Всього стаж становить - 40 років 1 місяць 27 днів.
23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в м. Києві із заявою про призначення довічного грошового утримання (а.с.8 зворот - 9).
За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювався відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Так, ГУ ПФ України в Харківській області 01 листопада 2024 року прийнято рішення №262140014395, яким позивачу з 12 жовтня 2024 року призначено довічне грошове утримання у розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, до стажу роботи на посаді судді відповідачем враховано 25 років 5 місяців 6 днів роботи позивача на посаді судді, а не 25 років 6 місяців 7 днів, як передбачено рішенням Вищої ради правосуддя № 2988/0/15-24 від 10 жовтня 2024 року, а також не враховано період проходження строкової військової служби, половину строку навчання, період роботи на посадах помічника прокурора та прокурора, а також стажера.
Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними та такими, що порушують його право на належне матеріальне забезпечення судді у відставці, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого. 
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Спірним питанням у даному випадку є правомірність дій органу Пенсійного фонду щодо не зарахування ОСОБА_1 у рішенні від 01 листопада 2024 року №262140014395 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, роботи на посадах стажера, помічника прокурора, прокурора, старшого прокурора в органах прокуратури, та на посаді судді. 
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.
До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.
Також в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).
Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.
Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).
Так, згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".
Отже, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.
Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постановах від 06 березня 2018 у справі №308/6953/17, від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17, від 23 червня 2022 року у справі №420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі №380/10696/21.
Крім того, у зв`язку із систематичним нехтуванням пенсійними органами стажу судді, що визначається Вищою радою правосуддя при звільненні суддів у відставку, рішенням Ради суддів України від 11 квітня 2024 року №6 звернута увага Пенсійного фонду України на необхідність приведення діяльності органів Пенсійного фонду України у відповідність до висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, та вказано на неприпустимість перегляду органами Пенсійного фонду України стажу роботи судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, що визначений у рішенні Вищої ради правосуддя при розгляді заяви про відставку.
Рішенням Ради суддів України від 11 квітня 2024 року №6 також наголошено, що необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання, обчислюється Вищою радою правосуддя як єдиним, конституційним органом, при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку.
Відповідно до частини першої статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 
2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
На підставі абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (доповнено згідно Закону № 1798-VIII) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді застосовуються норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. 
Щодо не зарахування пенсійним органом періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Після втрати чинності статті 1 вказаного Указу Президента України питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545 пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».
Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.
У відповідності до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Зміст наведених норм права дає підстави стверджувати, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону №1402-VIII, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.
Наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 01 листопада 1980 року до 03 грудня 1982 року проходив строкову військову службу, а з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1988 року навчався за денною формою в Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського . 
Так, враховуючи правове регулювання правовідносин щодо визначення стажу судді, який дає право на відставку, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що до стажу ОСОБА_1 , який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, також підлягає зарахуванню період проходження ним строкової військової служби, що становить 2 роки 1 місяць 2 дні та половина строку навчання - 1 рік 10 місяців 29 днів. 
Надаючи оцінку правомірності дій ГУ ПФ України в Харківській області щодо не зарахування періодів роботи позивача на посадах стажера, помічника, прокурора, в тому числі старшого прокурора, в органах прокуратури, судова колегія враховує наступне.
На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді 03 квітня 1999 року був чинний Закон України «Про арбітражний суд» (далі - Закон №1142-XII), частиною 5 статті 7 якого було передбачено, що право на зайняття посади судді арбітражного суду Автономної Республіки Крим, арбітражних судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.
Відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII в редакції Закону України від 12 липня 2018 року №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII), до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Таким чином, позивачу до стажу роботи на посаді судді, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додатково зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначалась законом та надавала право на призначення на посаду судді.
Зазначена позиція суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, сформованому у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/537/19. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду, досліджуючи питання обґрунтованості зарахування/не зарахування судді, призначеному (обраному) до набрання чинності Законом №2509-VIII, до стажу його роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, зазначила наступне: «виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи)».
Необхідність зарахування до суддівського стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2020 оку у справі №9901/537/19, від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18, від 17 вересня 2020 року у справі №9901/302/19 та постановою Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №560/499/19.
Викладене вище свідчить про обґрунтованість та правильність висновку суду першої інстанції, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді підлягає також зарахуванню його стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) за юридичною спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти - період роботи на посаді стажера Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області з 05 вересня 1988 року по 28 грудня 1989 року як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді (1 рік 3 місяці 23 дні), який прямо визначено в рішенні Вищої ради правосуддя від 10 жовтня 2024 року №2988/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку». 
Статтею 20 Закону №1142-ХІІ передбачено, що статус судді арбітражного суду визначається Конституцією України (254к/96-ВР), законами України «Про статус суддів» (2862-12), «Про кваліфікаційні комісії, кваліфікаційну атестацію і дисциплінарну відповідальність суддів судів України» (3911-12), «Про органи суддівського самоврядування» (3909-12), «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» (3781-12) іншими законами з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №515/709/17, предметом якої була правомірність рішення пенсійного органу, яким при визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не було зараховано до стажу роботи на посаді судді періоду роботи позивача на посаді слідчого, сформував висновок, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого зараховується зазначений вище стаж (стаж слідчого), дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. При визначенні відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці стаж роботи слідчим прирівнюється до суддівського стажу. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням частини п`ятої статті 242 КАС України, звертає увагу, на правові висновки Верховного Суду у постановах від 24 жовтня 2024 року по справі № 420/10628/21 та від 20 вересня 2024 року по справі №420/18244/21.
У перелічених судових рішеннях суд касаційної інстанції дійшов висновку, що «… стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру. 
Вказана правова позиція неодноразово застосовувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 09.11.2018 у справі № 243/4794/17, від 11.12.2018 у справі № 522/5168/17, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17, від 23.09.2021 у справі № 620/1944/20 і суд не вбачає підстав для відступу від вказаної позиції».
Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2025 року по справі №240/26213/23 при ухваленні судового рішення також враховував, що «Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 308/13559/16-а та від 06.02.2020 у справі № 751/11477/16-а зазначив, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру».
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що станом на час роботи позивача в органах прокуратури діяв Закон України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», відповідно до статті 56 якого, під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 461, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 501, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції. 
Відповідно до копії трудової книжки після здобуття повної вищої освіти до призначення на посаду судді ОСОБА_1 обіймав посади:
- у період із 29 грудня 1989 року до 27 червня 1991 року помічника прокурора міста Янгієр Прокуратури міста Янгієр Сирдар?їнської області; 
- у період з 01 липня 1991 року до 29 квітня 1999 року прокурора слідчого відділу, старшого прокурора слідчого управління, старшого прокурора відділу з питань нагляду за додержанням законів на транспорті, старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави СхідноУкраїнської транспортної прокуратура (раніше - Південна транспортна прокуратура), прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав, свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області. 
Таким чином, враховуючи положення зазначеної норми Закону №1789-XII та абзацу другого частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХП до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж роботи ОСОБА_1 на посадах помічника прокурора міста Янгієр Прокуратури міста Янгієр Сирдарїнської області, прокурора слідчого відділу, старшого прокурора слідчого управління, старшого прокурора відділу з питань нагляду додержанням законів на транспорті, старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави СхідноУкраїнської транспортної прокуратури (раніше - Південна транспортна прокуратура), прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав. свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області, що в сукупності становить 9 років 3 місяці 26 днів. 
Враховуючи встановлені вище обставини справи та їх правове регулювання колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає обґрунтованими висновки Київського окружного адміністративного суду про наявність достатніх правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці такі періоди: 
- з 01 листопада 1980 року по 03 грудня 1982 року (2 роки 1 місяць 2 дні) проходження строкової військової служби;
- з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1988 року (1 рік 10 місяців 29 днів) половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського; 
- з 05 вересня 1988 року по 28 грудня 1989 (1 рік 3 місяці 23 дні) на посаді стажера Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді; 
- з 29 грудня 1989 року по 27 червня 1991 року на посаді помічника прокурора міста Янгієр Прокуратури міста Янгієр Сирдар`їнської області;
- з 01 липня 1991 року по 29 квітня 1999 року (9 років 3 місяці 26 днів) на посадах прокурора слідчого відділу, старшого прокурора слідчого управління, старшого прокурора відділу з питань нагляду за додержанням законів на транспорті, старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод та захисту інтересів держави Східно-Української транспортної прокуратури (раніше - Південна транспортна прокуратура), прокурора відділу нагляду за додержанням законів щодо прав, свобод та захисту інтересів держави на транспорті управління нагляду за додержанням законів на транспорті прокуратури Харківської області; 
- з 03 квітня 1999 року по 05 травня 1999 року (1 місяць 2 дні) на посаді судді. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а протилежні доводи та заперечення апеляційної скарги є помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. 
Варто зауважити, що апеляційна скарга містить лише загальні висновки щодо правомірності дій пенсійного органу та не містить конкретних обґрунтувань щодо не зарахування спірних у цій справі періодів роботи.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення передбачені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат, з урахуванням приписів статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року - без змін.
Розподіл судових витрат не здійснюється.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 328, 329 КАС України. 

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя Т.Р. Вівдиченко 

Суддя О.В. Карпушова

Повний текст судового рішення виготовлено 05 березня 2026 року.