Провадження № 2/470/19/26
Справа № 470/763/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого: судді Лусти С.А.,
за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
У позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, площею 8,99 га та 3,1 га, які знаходяться в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. За життя мати склала заповіт, однак зміст його йому не відомий. Крім нього спадкоємцем першої черги є його брат ОСОБА_3 , який також подав заяву про прийняття спадщини. В даний час оформити спадщину він не може, так як не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк. Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. йому було надано роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через пропуск встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. Своєчасно він не звернувся до нотаріуса, оскільки на території Миколаївської області проводилися активні бойові дії, через агресію російської федерації на території України та він не міг виїхати до нотаріуса в м. Миколаїв. На підставі зазначеного просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, у три місяці.
12 листопада 2025 року ухвалою суду, за заявою представника позивача, було замінено первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_2 , оскільки саме він прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баштанка Миколаївської області померла його матір ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на дві земельні ділянки, які знаходяться в межах території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. До смерті матір проживала та була зареєстрована в с. Федорівка Березнегуватської ТГ Баштанського району Миколаївської області. В березні 2025 року він звернувся до державного нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, однак від неї дізнався, що спадкову справу вже заведено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. за заявою відповідача. Також 10 березня 2025 року до нього зателефонував його брат ОСОБА_3 , який також повідомив йому, що звернувся до приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. із заявою після смерті матері та надав йому її номер телефону. В березні 2025 року він зателефонував до ОСОБА_5 для з`ясування порядку прийняття спадщини, однак вартість її послуг йому здалася надто великою. Згодом у травні 2025 року він повторно зателефонував приватному нотаріусу Ягужинській К.Т. з метою оформлення права на спадщину. В ході розмови нотаріус роз`яснила йому необхідність подання заяви про прийняття спадщини саме до неї, оскільки нею вже заведено спадкову справу за заявою відповідача та ними погоджено вартість її послуг. 31 липня 2025 року він поштою направив приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері та згодом отримав роз`яснення, що пропустив строк для подання заяви та йому необхідно звернутися до суду за його поновленням. Вказаний строк він пропустив через воєнний стан в Україні, періодичні обстріли м. Миколаєва, неможливість виїхати в місто через обстріли та стан здоров`я дружини ОСОБА_6 , яка хворіє на катаракту обох очей. 
Представник позивача адвокат Грінченко І.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, через активні бойові дії російської федерації на території Миколаївської області та неможливість позивача, у зв`язку з цим, виїхати в м. Миколаїв до приватного нотаріуса. Також зазначила, що у позивача у період для подання заяви хворіла дружина, їй було проведено оперативне втручання та позивач був зайнятий доглядом за нею. Крім того вказала, що приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. було заведено спадкову справу після смерті матері позивача в порушення вимог чинного законодавства України, оскільки на той час Березнегуватська ТГ не входила до переліку територій, на якій ведуться або велися бойові дії, тому спадкова справа повинна була заводитися нотаріусом за місцем відкриття спадщини. 
Представник відповідача адвокат Чуб Т.В. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача через їх безпідставність, зазначила, що поважні причини для пропуску строку для прийняття спадщини у позивача відсутні, оскільки він ще в березні 2025 року знав про заведення спадкової справи після смерті матері приватним нотаріусом Ягужинською К.Т., транспортне сполучення між с-щем Березнегувате та м. Миколаєвом було наявне, а тому він мав можливість приїхати в м. Миколаїв та подати заяву про прийняття спадщини. Також позивач мав можливість подати заяву про прийняття спадщини через відділення Укрпошти, що він і зробив, однак з порушенням встановленого законом строку. Крім того зазначила, що згідно документів, наданих позивачем, його дружина хворіла у 2024 році, у безпорадному стані вона не перебувала, а тому на час відкриття спадщини у січні 2025 року позивач мав можливість звернуся до нотаріуса з відповідною заявою, однак цього не зробив, через особисту неприязнь з братом ОСОБА_3 . Також направила на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позовних вимог позивача через відсутність поважних причин для пропуску строку на прийняття спадщини та просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову (а.с.132-133).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська К.Т. в судове засідання направила заяву про розгляд справи за її відсутності, крім того направила письмові пояснення у справі, в яких зазначила, що завела спадкову справу за заявою відповідача 20 лютого 2025 року, наступного дня листами направила позивачу та його брату ОСОБА_3 повідомлення про заведення спадкової справи та роз`яснення їх права на обов`язкову частку у спадщині, в березні та травні 2025 року телефоном спілкувалася з позивачем, повідомила йому про відкриття спадкової справи, порядок направлення заяви про прийняття спадщини та строки її направлення, однак отримала від нього незгоду з оплатою її послуг, бажання оформлення спадщини в іншого нотаріуса та звернення до суду за оскарженням її дій. Крім того направила на адресу суду копію спадкової справи №25/2025 щодо спадщини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24-53).
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд дійшов наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області 28 січня 2025 року, актовий запис № 23, копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого Калузькою сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 10 травня 1956 року, актовий запис №19 та копією свідоцтва про одруження матері серії НОМЕР_3 , виданого Ново-Українським сільським ЗАГС Березнегуватського району Миколаївської області 09 березня 1961 року, актовий запис №9 (а.с.5-7).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,1 га, що знаходиться в межах території Березнегуватської селищної ради, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 0680, виданого Березнегуватською районною радою 17 листопада 1994 року та земельна ділянка площею 8,99 га, що знаходиться в межах території Березнегуватської селищної ради, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932835, виданого Березнегуватською райдержадміністрацією 19 лютого 2009 року (а.с.8,10)
На час смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Березнегуватської селищної ради від 07 березня 2025 року, та на той час з нею ні позивач, ні його брат ОСОБА_3 , ні відповідач не проживали (а.с.11).
04 серпня 2025 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, оскільки матір позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а із заявою до нотаріуса він звернувся лише 31 липня 2025 року (а.с.12).
З копії спадкової справи №25/2025 від 20 лютого 2025 року, наданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. вбачається, що після смерті матері позивача ОСОБА_4 , спадщину за заповітом прийняв відповідач, як онук померлої, брат позивача ОСОБА_3 від прийняття обов`язкової частки у спадщині відмовився заявою від 25 липня 2025 року, 21 лютого 2025 року нотаріус письмовим повідомленням позивача та його брата ОСОБА_3 повідомляла про заведення спадкової справи, про їх право на обов`язкову частку у спадщині та наслідки пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак заяву про прийняття спадщини позивачем подано поштою лише 31 липня 2025 року та отримано нотаріусом 04 серпня 2025 року (а.с.25-53).
Позивач у позові та в ході судового розгляду зазначив, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини через воєнний стан в Україні, періодичні обстріли м. Миколаєва, неможливість виїзду до міста у зв`язку з цим та стан здоров`я дружини, яка хворіє на катаракту обох очей, однак з наданих ним документів вбачається, що його дружина перебувала на лікуванні по хворобі очей лише в червні 2024 року, тобто за пів-року до відкриття спадщини, а на обстеженні вона перебувала 07 серпня 2025 року, тобто вже після закінчення строку для прийняття спадщини (а.с.164-174).
Згідно ч.1 та 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Нормою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Статтею 1270 ЦК України регламентовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Згідно положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Аналогічний правовий висновок висловлений також у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій ( постанови Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17).
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (пункти 53-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), зроблено висновок, що «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».
У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 (провадження № 61-562св23) зазначено, що «суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Так з досліджених в ході судового розгляду доказів, зокрема копії спадкової справи, пояснень позивача та показань свідка ОСОБА_3 вбачається, що позивач ще в березні 2025 року дізнався про заведення приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. спадкової справи після смерті матері, того ж місяця від брата ОСОБА_3 дізнався про контактні дані нотаріуса, двічі в березні та травні 2025 року спілкувався з нотаріусом телефоном, в ході чого вона йому роз`яснювала порядок подання заяви про прийняття спадщини та наслідки пропуску строку її подання, однак, не дивлячись на це, вчасно із заявою він так і не звернувся.
Як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає воєнний стан, періодичні обстріли міста Миколаєва, неможливість виїзду до міста у зв`язку з цим та стан здоров`я дружини, однак з наданих до суду доказів вбачається, що дружина позивача хворіла ще за пів-року до відкриття спадщини і ніяким чином не могла завадити йому подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, не дивлячись на періодичні обстріли м. Миколаєва та Миколаївської області, транспортне сполучення між м. Миколаєвом та с-щем Березнегувате існує, а нотаріуси працюють в звичайному режимі. Також позивач не був позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса через засоби електронного або ж поштового зв`язку, що ним і було зроблено, однак з пропуском строку.
Доводи представника позивача про протиправне заведення приватним нотаріусом Ягужинською К.Т. спадкової справи після смерті матері позивача, тобто не за місцем відкриття спадщини, суд вважає безпідставними, оскільки за вимогами п.21 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини, спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини, а згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, який втратив чинність 20 березня 2025 року на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28 лютого 2025 року, Березнегуватська селищна територіальна громада з 11 листопада 2022 року відносилася до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією без дати припинення можливих бойових дій. 
За такого, враховуючи, що причини пропуску строку для прийняття спадщини, наведені позивачем у позовній заяві, є неповажними, безпідставне визначення додаткового строку є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача, як спадкоємця, у позивача перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, суд доходить висновку, що правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська Катерина Тарасівна, вул. 1-а Лінія, 38 м. Миколаїв, 54034.

Повний текст рішення виготовлено 21 квітня 2026 року.

Суддя С.  А.  Луста