ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1805/26 Справа № 199/8026/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - КОШЛЯ А. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Свистунової О.В.,
суддів: Пищиди М.М., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 вересня 2025 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя , –      

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2025 року  ОСОБА_2  звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано - 04.05.2024 року, актовий запис № 27, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про актовий запис про шлюб із державного мобільного застосунку «Дія».

У період перебування у шлюбі сторонами було придбано майно, на даний час належить сторонам на праві спільної сумісної власності та яке підлягає поділу, а саме: транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб. з 16.04.2024 року власником та користувачем зазначений відповідач.
Ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб., становить 369400 грн., відповідно до звіту про оцінку майна від 19.05.2025 року, виконаного оцінювачем ОСОБА_3 .
Оскільки вказане майно було придбано у шлюбі за кошти позивачки та відповідача та є їх спільною сумісною власністю, тому позивачка і вважала, що їй належить частина сумісного майна - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб.
На підтвердження сумісної власності подружжя автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб., надано інформацію, отриману з Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській області (філія МВС) Територіального сервісного центру МВС № 1244 вих. № 31/29/1244/20/377-аз-368-2025 від 15.04.2025 року. В даному листі зазначається, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб., придбаний ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1244/2024/4450430 від 16.04.2024 року, укладеному в ТСЦ 1244 та зареєстровано за ним 16.04.2024 року.
Вказане майно відповідно до приписів ст. 60 СК України є їхньою спільною сумісною власністю.
Позивач вказала, що між нею та відповідачем шлюбний договір не укладався, у зв`язку з чим дане майно підлягає рівному поділу часток між сторонами.
Оскільки майно, транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб., придбано позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має право на частину машини та рівної половини від оціночної вартості транспортного засобу, а саме позивачу належить на праві спільної сумісної власності 184700 грн., що дорівнює частини від загальної вартості спільного майна 369400 грн.
У зв`язку з чим просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб. та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на частину транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб., позбавивши його права власності на цілу частку. Крім цього, просила стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , понесені судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 вересня 2025 року задоволено позовні вимоги.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ) право власності на частини транспортного засобу VOLKSWAGEN моделі PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб., та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ) право власності на частини транспортного засобу VOLKSWAGEN моделі PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб, припинивши його право власності на цілу частку автомобіля.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 1847,00 грн.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. 

У відзиві позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін. Крім того, позивач просила розглянути справу за її відсутності та врахувати надані нею письмові пояснення та заперечення.

03.03.2026 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про розгляд справи без участі апелянта та його представника.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2022 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 179, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_4 від 20.05.2022 року.

У подальшому, 04.05.2024 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що складено актовий запис № 27, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про актовий запис про шлюб із державного мобільного застосунку «Дія».
У період перебування у шлюбі сторонами було придбано майно - транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 см.куб. на підставі ДКП № 1244/2024/4450430/, укладеного в ТСЦ 1244, що підтверджується копією листа від ТСЦ МВС № 1244 та який з 16.04.2024 року був зареєстрований за ОСОБА_1 .
Згідно звіту про оцінку майна від 19.05.2025 року ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 року випуску, з урахуванням округлення, становить 369400,00 грн. без ПДВ.
Також, судом першої інстанції були допитані свідки.
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_5 , батько відповідача, суду пояснив, що в 2023 році він давав кошти сину на придбання автомобіля.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT позивач та відповідач придбали разом, спільно збирали кошти. Після розлучення позивача та відповідача, ОСОБА_6 була свідком того, як відповідач сказав, що після продажу спільного автомобіля він обов`язково віддасть половину позивачці, але як їй відомо, гроші відповідач так і не віддав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.
За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).
Нормою частини 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що спірний автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2013 р.в. був проданий позивачкою 16.04.2024 року, вже після фактичного припинення сімейних відносин, коли подружжя не проживало разом як подружжя і мало окремі бюджети. Тобто на момент купівлі відповідачем транспортного засобу фактичні сімейні відносини між сторонами були припинені. 
Як встановлено матеріалами справи, спірний автомобіль придбаний був 19.12.2023 року, що підтверджується довідкою Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС (Філія ГСЦ МВС) №31/29/1244/20/724-аз-705-2025 від 09.07.2025 року, та був оформлений на позивачку.
Обставини придбання спірного автомобілю підтверджується тим, що до укладення шлюбу позивачка володіла автомобілем Volkswagen Golf 2004 року випуску ,об`єм двигуна 1595 см.куб. дата реєстрації 04.12.2021 на підставі договору купівлі-продажу №5341/2021/2962140 від 04.12.2021 укладеному в ТСЦ МВС №5341. 
Відповідно до цієї ж довідки Volkswagen Golf 2004 року випуску був проданий 12.12.2023 року та 19.12.2023 придбаний ОСОБА_7 у шлюбі з відповідачем та який 16.04.2024 року було переоформлено з позивачки на відповідача.
Доводи апелянта про те, що угода укладена в сервісному центрі 16.04.2024 року, згідно якої позивачка переоформила автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT на відповідача саме і була поділом майна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT залишився спільною власністю подружжя.
Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 
Установивши, що шлюб між сторонами був розірваний 04.05.2024 року, а спірне майно було придбано подружжям в період шлюбу, таке майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, що воно було оформлене на ім`я чоловіка.
Доказів на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, відповідачем у ході розгляду справи надано не було.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). 
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.

Посилання апелянта про те, що кошти на придбання спірного автомобіля були надані батьком відповідача, не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому відповідач, наполягаючи на вказаних обставинах, не спростував надані позивачем письмові докази щодо продажу автомобіля Volkswagen Golf, а також не надав суду належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів зазначені обставини. 
Посилання апеляційної скарги на неправильне визначення вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки будь-якої альтернативної оцінки вартості зазначеного транспортного засобу відповідач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що спірний автомобіль перебуває саме у його володінні та розпорядженні, однак твердження про неправильність проведеної оцінки не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи. 
Крім того, визначена у справі оцінка майна жодним чином не вплинула на права чи обов`язки відповідача, оскільки, у даних правовідносинах відсутні правові підстави для присудження як позивачу, так і відповідачу грошової компенсації замість належної їм частки у праві спільної сумісної власності на відповідне майно, оскільки під час розгляду справи позивачкою таких вимог не заявлялось, а сторони своєї згоди на грошову компенсацію одному з колишнього подружжя частини у праві власності на автомобіль не надали.
Так, відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Колегія суддів звертає увагу, що наведене не позбавляє суд обов`язку вирішити спір про поділ спільного автомобіля відповідно до підстав та змісту позову із застосуванням норм матеріального права, які регулюють ці спірні правовідносини, шляхом визначення часток сторін (колишнього подружжя) в цьому майні без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності.
Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував доказів сторони відповідача стосовно факту придбання позивачкою після розірвання шлюбу автомобіля BMW 520I, 1999 р.в., за рахунок коштів, отриманих від продажу автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, зважаючи на наступне. 
Обставини придбання позивачкою автомобіля BMW 520i 1999 року випуску підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, нотаріально посвідченими показаннями рідного брата відповідача - ОСОБА_8 , який зазначив, що придбав зазначений автомобіль за власні кошти. 
Також ці обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_6 , яка повідомила, що вказаний автомобіль був придбаний саме її колишнім чоловіком. 
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що зазначені обставини не мають правового значення для вирішення питання щодо поділу спірного автомобіля у цій справі. 
Враховуючи встановленні судом обставини, презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. 

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 березня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.М. Пищида

М.О. Макаров