ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 912/808/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.
за участю секретаря судового засідання Амірханяна Р.К.
та представників
ОГП: Томчук М.О.,
позивача: не з`явились,
відповідача: не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 
у справі № 912/808/25
за позовом Виконувача обов`язків керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область)
до Долинської міської ради
про скасування державної реєстрації земельної ділянки, 

В С Т А Н О В И В:
Виконувач обов`язків керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області звернувся до Господарського суду Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область) з позовом до Долинської міської ради про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га з віднесенням її до категорії земель сільськогосподарського призначення не відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи, що вказана земельна ділянка розташована в межах регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.", що в силу статей 43, 44 Земельного кодексу України свідчить про її належність в частині накладення/перетину меж до категорії земель пириродно-заповідного фонду. Наявність відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га, яка накладається на землі природно-заповідного фонду, як земельної ділянки сільськогосподарського призначення у Державному земельному кадастрі порушує принципи об`єктивності, достовірності, повноти його відомостей, визначені ст. 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр".
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 02.06.2025 (суддя Бестаченко О.Л.) позов задоволено. Скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 (колегія суддів у складі: Чередко А.Є. - головуючий, Іванов О.Г., Верхогляд Т.А.) рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
Судами обох інстанцій встановлено, що рішенням Кіровоградської обласної ради № 507 від 04.11.2005 створено регіональний ландшафтний парк "Боковеньківський ім. Давидова М.Л." на території колишнього Долинського району Кіровоградської області загальною площею 17 530,73 га без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів, з урахуванням площі природно-заповідних територій без ліквідації їх статусу та категорії, а також встановленого заповідного режиму.
Пунктом 2 вказаного рішення запропоновано обласній державній адміністрації підготувати необхідні документи та пропозиції щодо створення юридичної особи "Регіональний ландшафтний парк "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова" та його підпорядкування і подати на розгляд пленарного засідання сесії обласної ради.
Рекомендувати Долинській районній державній адміністрації у першому півріччі 2006 року провести інвентаризацію земель водного фонду на території Долинського району. Внести межі прибережно захисних смуг в натурі, та спільно з відповідними сільськими радами розглянути питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування об`єктів природно-заповідного фонду, які ввійшли до складу регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. М. Л. Давидова" (пункт 3 рішення № 507).
Державному управлінню екології та природних ресурсів в Кіровоградській області зокрема, здійснювати постійний контроль щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, які увійшли до складу регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. М. Л. Давидова" (пункт 4 рішення № 507).
Вказане рішення має додаток Перелік природно-заповідних територій, які увійшли до складу новоствореного регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.": "Боковеньківська балка" 15,00 га Долинський район, с. Нагірне; "Веселі Боковеньки" 109,0 га Долинський район, с. Іванівка; "Гурівський" 18,6 га Долинський район, Гурівське мисливське лісництво, кв.14, діл. 1,2,19,20, кв. 15, діл. 1-9; "Шмаліївський 20,0 га Долинський район, с. Варварівка; "Дуби в Гурівському лісництві" 0,5 га Долинський район, Гурівське мисливське лісництво, кв.15, діл.9; "Дуб пірамідальний" 0,01 га Гурівське мисливське лісництво, кв.6, діл.7; "Наталіївське" 37,5га Долинський район, Долинський держлісгосп, кв.6,7; "Олександрійська дача" 69,0 га Долинський район, Долинський держлісгосп кв.3,4,5; "Блакитний льон" 27,0 га Долинський район, с. Мирне; "Урочище сад" 16,2 га Долинський район, с. Василівка; "Золота балка" 30,6 га Долинський район, с. Зелений гай; "Балка Новоолександрівська" 21,8 га Долинський район, с. Новоолександрівка; "Василівська балка" 33,7 га Долинський район, с.Василівка; "Братолюбівська балка" 40,3 га Долинський район, с. Братолюбівка; "Катеринівська балка" 23,3 га Долинський район, с. Катеринівка; "Цілина" 7,9 га Долинський район, с. Іванівка; "Зелений гай" 37,0 га Долинський район, с. Іванівка; "Верхів`я Ситаєвої балки" 90,0 га Долинський район, с. Варварівка; "Клавина балка" 30,0 га Долинський район, с. Варварівка; Верхів`я Кіровської балки" 5,0 га Долинський район, с. Кірове.
Також, у матеріалах справи наявна схема (план) регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.".
За інформацією Кіровоградської обласної військової адміністрації (№ 01-29/737/0.6 від 05.06.2024) до п. 2 вказаного рішення внесено зміни: "Доручити здійснювати управління об`єктами та територіями природно-заповідного фонду, які увійшли до складу регіонального ландшафтного парку, сільським, селищним радам Долинського району та ДП "Долинський лісгосп", у віданні яких перебувають ці території та об`єкти." (рішення Кіровоградської обласної ради віл 19.12.2008 № 601). Також юридичну особу "Регіональний ландшафтний парк "Боковеньківський ім. Давидова М.Л." не створено. На даний час Положення про Регіональний ландшафтний парк не затверджено, оскільки не отримано погодження проекту цього положення від землевласників та землекористувачів у віданні яких перебувають території Регіонального ландшафтного парку та відповідно охоронні зобов`язання не оформлено. 
В листі від 30.12.2024 № 11/11-05/4847-24 Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, зокрема, повідомило, що оскільки регіональний ландшафтний парк "Боковенський ім. М. Л. Давидова" є об`єктом природно-заповідного фонду місцевого значення у міністерстві відсутні матеріали проекту створення, положення, охорони зобов`язання та відповідні картографічні матеріали, а також інформація щодо затвердження його меж.
У свою чергу, Долинська міська рада своїм рішенням від 15.09.2021 № 1814 надала громадянину ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, орієнтованою площею 1,5 га, в тому числі із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за межами с. Олександрівка, Кропивницького району Кіровоградської області.
На підставі вказаного рішення ПП "Альфа-Земпроект" було розроблено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові праві на земельну ділянку від 25.03.2025 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.03.2025 земельна ділянка з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га., розташована в Кіровоградській області, Кропивницького району, Долинської міської територіальної громади, за межами с. Олександрівка, зареєстрована 02.11.2021 як така, що має цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Власника земельної ділянки не визначено.
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно спірної земельної ділянки відсутня.
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 05.07.2024 № 10-11-0.223-2718/2-24 спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га, розташована за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, Долинська територіальна громада, зареєстрована в ДЗК 02.11.2021 на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розробленого ПП "Альфа-Земпроект".
Відповідно до даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га розташована в межах інформаційно-довідкового шару "Природно-заповідний фонд".
Також у листі вказано, що інформаційно-довідковий шар "Природо-заповідний фонд", створений відповідно до інформації про об`єкти природно-заповідного фонду України, наданої Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України. Шар не містить офіційних відомостей Державного земельного кадастру та носить виключно інформативний характер. Межі природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л." в натурі (на місцевості) не встановлено, документація до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель Відділу не надходила.
Відповідно до інформації Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації від 18.07.2024 № 26-01-20/1574/0.26, виходячи з відкритих даних земельного кадастру України шляхом співставлення з наявними в департаменті матеріалами, земельна ділянка з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 входить в межі регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.".
Прокурор зазначає, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 з віднесенням її до категорії земель сільськогосподарського призначення не відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи, що вказана земельна ділянка розташована в межах регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.", що в силу ст. 43, 44 Земельного кодексу України свідчить про її належність в частині накладення/перетину меж до категорії земель природно-заповідного фонду.
Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що дії з державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 1,5 га кадастровий номер 3521980400:02:000:0625, як земель сільськогосподарського призначення, яка повністю накладається на межі регіонального ландшафтного парку, призвели до незаконної зміни цільового призначення земель та безпідставного їх виведення із земель природно-заповідного фонду. Будь-які прийняті у передбаченому законодавством порядку рішення про зміну цільового призначення частини земель природно-заповідного фонду ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л." на землі сільськогосподарського призначення відсутні. Факт знаходження земельної ділянки з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га у межах регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л." суд визнав підтвердженим належними та допустимими доказами, доданими до позовної заяви (інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації від 18.07.2024 № 26-01- 20/1574/0.26, відповідно до якої оспорювана земельна ділянка входить в межі регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.", та листом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 05.07.2024 № 10-11-0.223-2718/2-24, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625, розташована в межах інформаційно-довідкового шару "Природно-заповідний фонд").
Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та постановляючи нове - про відмову в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що прокурором у справі не доведено належними доказами факту накладення земельної ділянки з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 на межі парку. Подані листи Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є належними доказами такого накладення, оскільки вказані органи в листах посилаються на дані, які не дозволяють однозначно дійти таких висновків у зв`язку з вищевикладеним, тоді як рішення у справі не може гуртуватися на припущеннях. За встановлених в ході розгляду справи обставин, вимоги щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3521980400:02:000:0625 площею 1,5 га, як такої, що накладається на землі регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова", межі якого матеріали справи не дозволяють достовірно встановити, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.
В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що правовим обґрунтуванням позовних вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яка розташована в межах регіонального ландшафтного парку «Боковеньківський ім. М.Л. Давидова», є порушення природоохоронного законодавства та невідповідність категорії земель їх дійсному призначенню. Зокрема, статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено особливий режим охорони та використання земель природно-заповідного фонду, а межі таких об`єктів до їх встановлення в натурі визначаються відповідно до проєктів їх створення. Скаржник наголошує, що неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення як землі природно-заповідного фонду і не звільняє органи влади від обов`язку дотримуватися встановленого порядку зміни цільового призначення. Крім того, відомості Державного земельного кадастру (шар «Природно-заповідний фонд») та інформація уповноважених органів підтверджують факт накладення спірної земельної ділянки на територію парку.
Скаржником вмотивовано подання касаційної скарги на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме:
- п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України - судом апеляційної інстанції застосовано норми матеріального права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16, від 26.02.2020 у справі № 911/3315/17, від 16.09.2022 у справі № 752/3090/19 (щодо визначення меж ПЗФ за проектами створення до їх встановлення в натурі); від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16 (щодо залежності правового режиму ділянки від факту знаходження на ній охоронюваного об`єкта);
- п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України - відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема стосовно оцінки відомостей Державного земельного кадастру (шару «Природно-заповідний фонд») як доказу накладення земельних ділянок на землі ПЗФ;
- п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України - судом не досліджено зібрані у справі докази (зокрема, картографічні матеріали проекту створення парку та інформацію Департаменту екології), що унеможливило встановлення фактичних обставин справи.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2024 відкрито провадження за касаційною скаргою з підстав, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено останню до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31.03.2026 та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 18.03.2026.
Переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного, а також рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Пунктом 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень визначено застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Суд враховує, що судовими рішеннями в подібних правовідносинах є такі рішення, де подібними є (1) предмети спору, (2) підстави позову, (3) зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце (4) однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (аналогічна позиція викладена у постановах ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 523/6003/14-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 2/1712/783/2011, від 26.06.2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04.07.2018 у справі № 522/2732/16-ц).
Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи ((див. постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 року у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)).)
При цьому колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.
На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Водночас колегія суддів зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
Згідно з преамбулою Закону України "Про природно-заповідний фонд України" природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти, які мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища. У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.
До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (ст. 44 Земельного кодексу України).
Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" в чинній редакції передбачено, що землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.
З вищезазначеного слідує, що землі природно-заповідного фонду набувають такого статусу внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про оголошення/створення території та/або об`єкта природно-заповідного фонду.
Судами встановлено, що рішенням Кіровоградської обласної ради № 507 від 04.11.2005 створено регіональний ландшафтний парк "Боковеньківський ім. Давидова М.Л." на території колишнього Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 17 530,73 га без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів, з урахуванням площі природно-заповідних територій без ліквідації їх статусу та категорії, а також встановленого заповідного режиму.
За визначенням наданим у ч. 1 ст. 23 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", в редакції чинній станом на момент прийняття рішення про створення спірного РЛП, регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.
Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду (подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16, від 26.02.2020 у справі № 911/3315/17, від 16.09.2022 у справі № 752/3090/19, на які прокурор посилається у касаційній скарзі.
В свою чергу суд апеляційної інстанції зазначив, що: межі територій природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова" в натурі не встановлено, кадастровий номер не присвоєно; відомості про межі територій природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова" до Державного земельного кадастру не вносилися; проектна документація із землеустрою щодо встановленням меж в натурі (на місцевості) територій та об`єктів природно - заповідного фонду РЛП "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова" не виготовлялася та не затверджувалася.
При цьому колегія суддів Верховного Суду зазначає, що суд апеляційної інстанції врахував положення ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" і зокрема зазначив, що якщо межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду не встановлені в натурі, їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно заповідного фонду, а тому відхиляє посилання прокурора не неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16, від 26.02.2020 у справі № 911/3315/17, від 16.09.2022 у справі № 752/3090/19.
Водночас суд апеляційної інстанції також вказав, що вищевказаного проекту створення регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.", в якому б були чітко визначені його межі та склад земель на момент його створення, матеріали справи не містять; листи Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації від 18.07.2024 № 26-01-20/1574/0.26 та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 05.07.2024 № 10-11-0.223-2718/2-24 містять посилання на відкриті данні земельного кадастру та інформаційно-довідковий шар "Природо-заповідний фонд", який носить виключно інформативний характер, а також План меж земель Регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова"; долучений до матеріалів справи План/схема створення Регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова" не містить конкретних даних щодо меж Регіонального ландшафтного парку, які можливо було б співставити з розташуванням спірної земельної ділянки; з вказаного плану не вбачається можливим встановити межі, координати, параметри кутів, а так само населені пункти, які входять до РЛП; рішення Кіровоградської обласної ради від 04.11.2005 № 507 про створення регіонального ландшафтного парку та додаток до нього не включають с. Олександрівка та його околиці до переліку природно-заповідних територій; інших орієнтирів, які дозволяють віднести спірну земельну ділянку до місця розташування парку, додаток не містить. 
Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, у справі відсутні докази того, що станом на час реєстрації спірної земельної ділянки з цільовим призначенням як сільськогосподарська, існували обмеження стосовно цієї земельної ділянки, встановлені Законом України "Про природно-заповідний фонд України", оскільки з її матеріалів неможливо встановити точні межі РЛП "Боковеньківський ім. М.Л. Давидова" та факт накладення спірної земельної ділянки на землі парку.
Водночас прокурор у касаційній скарзі стверджує про те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема стосовно оцінки відомостей Державного земельного кадастру (шару «Природно-заповідний фонд») як доказу накладення земельних ділянок на землі ПЗФ.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 31 Закону України "Про Державний земельний кадастр" для забезпечення ведення Державного земельного кадастру, містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів та інших інформаційних систем Кабінет Міністрів України затверджує Порядок інформаційної взаємодії між кадастрами та інформаційними системами, а також перелік відомостей, обмін якими може здійснюватися в порядку такої взаємодії.
Відповідно до Порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром, іншими кадастрами та інформаційними системами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 483, держатель Державного земельного кадастру надає суб`єктам інформаційного обміну доступ до Державного земельного кадастру для безпосереднього відображення геопросторових даних інших інформаційних систем на картографічній основі Державного земельного кадастру у вигляді інформаційних шарів і атрибутів (п. 12 Порядку).
Відповідно до п. 122 Порядку дані інших кадастрів та інформаційних систем, розміщені на картографічній основі Державного земельного кадастру у вигляді інформаційних шарів і атрибутів, є офіційними. У разі потреби такі дані можуть уточнюватися після розроблення документації, передбаченої законодавством.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується висновками суду апеляційної інстанції про те, що інформаційно-довідковий шар "Природо-заповідний фонд" носить виключно інформативний характер.
В свою чергу, місцевий господарський суд вказав, що за інформацією Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної військової адміністрації від 18.07.2024 № 26-01-20/1574/0.26 оспорювана земельна ділянка входить в межі регіонального ландшафтного парку "Боковеньківський ім. Давидова М.Л.", чого судом апеляційної інстанції не спростовано.
Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, дійшов протилежного висновку про неможливість встановлення меж ПЗФ, тобто фактичні обставини щодо точного розташування та меж земельної ділянки відносно території об`єкта ПЗФ залишилися невстановленими, що унеможливило правильне застосування норм матеріального права, посилаючись на інформативність доказів без їх спростування по суті, тоді як встановлення точного місцезнаходження ділянки є питанням факту (апеляційний суд вказав на неможливість встановлення меж, проте не спростував надані прокурором докази), враховуючи, що згідно зі ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права самостійно встановлювати обставини, збирати чи додатково перевіряти докази, а також вирішувати питання про їх перевагу, зазначена неповнота дослідження обставин справи є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до цього ж суду.
Під час нового розгляду справи суд має взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи і залежно від встановлених обставин та відповідно до чинного законодавства вирішити спір. 
З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - передачі до апеляційного господарського суду на новий розгляд, з урахуванням ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури задовольнити частково.
Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 912/808/25 скасувати.
Справу № 912/808/25 направити на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К. 

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.