Справа № 560/13959/25
	
РІШЕННЯ
іменем України
09 квітня 2026 року	м. Хмельницький	
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом від 11.08.2025 в якому просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.07.2025 по 18.07.2025 (включно); 2) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.07.2025 по 18.07.2025 (включно).
Позивач у позові пояснив, що 12.07.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №198 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців). При цьому, повний розрахунок при звільненні з Військової частини НОМЕР_1 відповідач провів 18.07.2025 на суму 105717,26 гривень. Вважає, що має право на отримання середнього заробітку за невчасний розрахунок при звільненні з військової служби до дня повної виплати грошового забезпечення, а саме до 18.07.2025 включно, відповідно до ст.117 КЗпП України (арк. спр.1-2).
Відповідно до ухвали від 09.09.2025, після усунення недоліків позову, суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребував докази (арк. спр.23-24).
У Відзиві на позов від 24.09.2025 відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що розрахунок необхідних коштів був здійснений помічником командира з фінансово - економічної роботи на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 . У відповідності до проведеного розрахунку було замовлено кошти з державного бюджету України з метою подальшої виплати на картковий рахунок при звільненні та в подальшому у встановленому порядку були перераховані на картковий рахунок позивача 18 липня 2025 року, як вказує позивач (арк. спр.28-31).
Встановивши обставин (факти) якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.
Сторони не оспорюють, і це підтверджено матеріалами справи, зокрема, звільнення позивача з військової служби 12.07.2025 та виплати грошового забезпечення належного при звільненні 18.07.2025 на суму 105717,26 гривень, тому це не потребує доказування в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2025 за №138/60/601 середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 792,56 гривень (арк. спр.35).
Частиною 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року N 2232-XII (далі - Закон N 2232-XII) визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Спеціальним законодавством щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), що не заборонено спеціальним законодавством.
Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Згідно зі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
У постанові від 06 грудня 2024 року по справі N 440/6856/22 Верховний Суд дійшов висновку, що з моменту набрання чинності Законом N 2352-IX, тобто з 19.07.2022, положення статті 117 Кодексу законів про працю України, у попередній редакції Закону N 3248-IV, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 117 Кодексу законів про працю України. Так, до 19.07.2022 правове регулювання таких правовідносин здійснювалося відповідно до положень статті 117 Кодексу законів про працю України в редакції Закону N 3248-IV, тоді як після 19.07.2022 підлягає застосуванню стаття 117 Кодексу законів про працю України, в редакції Закону N 2352-IX, що суд враховує в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі N 489/6074/23 ствердила і сформувала правову позицію, зокрема, що обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України Законом N 2352-IX, установлює максимальну межу відповідальності роботодавця. Ця законодавча межа не нівелює фундаментальних принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також не змінює компенсаційного характеру відповідної виплати.
Розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців.
Відповідач не виплатив у день звільнення позивача 12.07.2025 належне йому грошове забезпечення на суму 105717,26 гривень, яку сплатив 18.08.2025. Відтак, повний розрахунок з позивачем проведено із затримкою на 37 днів (липень - серпень 2025 року), тому з урахуванням середньоденного заробітку позивача у розмірі 792,56 гривень, відповідальність Військової частини НОМЕР_1 за невчасний розрахунок становитиме 29324,72 гривень (37 х 792,56), що співмірно із сумою боргу у межах шестимісячного строку.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, суд робить висновок, що позивач довів позовні вимоги, що не спростовують доводи суб`єкта владних повноважень вказані у Відзиві, що підтверджено доказами перевіреними судом, тому позов задовольняється.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, тому ці витрати слід присудити на його користь.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 від 11.08.2025 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.07.2025 по 18.08.2025 в сумі 29324,72 (двадцять дев`ять тисяч триста двадцять чотири гривні сімдесят дві копійки) гривень, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень за рахунок асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 09 квітня 2026 року
Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	
Головуючий суддя 		А.І. Петричкович