ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49027
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-49, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7483/25	

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., при секретарі судового засідання Козуниці К.Е., розглянувши матеріали справи
за позовом Державної установи "Генеральної дирекції Державної виконавчої служби України", 03115, м.Київ, вул.Святошинська, буд.27, код ЄДРПОУ 41220556
до фізичної особи-підприємця Хацер Ксенії Михайлівни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
про стягнення штрафних санкцій у розмірі 447 215,25грн. 

Представники сторін:
від позивача: Новак Дем`яна Іванівна, самопредставництво
від відповідача: Борисенко Владислав Анатолійович, ордер №1476633 від 23.02.2026р.

СУТЬ СПОРУ:

Державна установа "Генеральна дирекція Державної виконавчої служби України" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Хацер Ксенії Михайлівни про стягнення суми штрафних санкцій у розмірі 447 215,25грн. та судового збору у розмірі 5 366,58грн.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу №14-К-25 від 02.05.2025р. в частині поставки товару.
Ухвалою суду від 09.01.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.02.2026р. о 10:30год.
Судове засідання 04.02.2026р. не відбулося у зв`язку з плановими аварійними відключеннями світла які встановлені графіком відключення (офіційний сайт ДТЕК, черга 5.1), що підтверджується Актом №10/26 від 04.02.2026р.
Ухвалою суду від 04.02.2026р. відкладено підготовче засідання по справі на 23.02.2026р. о 12:00год.
23.02.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій.
У зв`язку з находженням судді Панни С.П. на підготовці для підтримання кваліфікації суддів місцевих господарських судів з 23.02.2026р. по 27.02.2026р. судове засідання не відбулося.
Ухвалою суду від 23.02.2026р. призначено підготовче засідання по справі на 02.03.2026р. о 12:00год.
02.03.2026р. до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення.
В судове засідання з`явились представники обох сторін.
Ухвалою суду від 02.03.2026р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.03.2026 о 11:00год.
В судове засідання з`явились представники обох сторін.
У судовому засіданні 31.03.2026р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.05.2025р. між Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" та Фізичною особою-підприємцем Хацер Ксенією Михайлівною укладено договір купівлі-продажу №114-К-25 (далі – договір).
Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується продати і відвантажити ДК 021:2015:03220000-9 Овочі, фрукти та горіхи (капуста білоголова свіжа пізньостигла першого сорту) (далі - товар) в обсязі, за адресами територіальних уповноважених представників покупця та у терміни (строки), визначені у рознарядці (додаток 1 до цього договору), а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору: капуста білоголова свіжа пізньостигла першого сорту у кількості 44 610,00кг за ціною 40,10грн, загальною вартістю 1 788 861,00грн.
Згідно з п.1.2. обсяг закупівлі товару може бути зменшений залежно від фінансування бюджетних видатків.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що продавець повинен поставити покупцю товар, що є харчовим продуктом, безпечність та якість якого відповідає вимогам законодавства про безпечність та якість харчових продуктів, а також ДСТУ 7037:2009 (для капусти білоголової свіжої пізньостиглої першого сорту), умовам цього договору і підтверджена документами, що підтверджують безпечність та якість товару (оригінал або копія, завірена печаткою продавця), відповідно до чинного законодавства (роз`яснення щодо документів, які підтверджують безпечність та якість товару, визначені у додатку 2 до цього договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору ціна цього договору становить 1 788 861,00грн., у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.
Пунктами 3.2 та 3.3 договору визначено, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Збільшення ціни на товар не допускається.
Розрахунок за цим договором проводиться шляхом оплати товару покупцем за фактом поставки товару протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати отримання товару на склад територіального уповноваженого представника покупця у міру надходження бюджетних коштів на підставі рахунків-фактур продавця, належним чином оформлених накладних, актів приймання та підтвердження якості товару відповідно до Протоколу випробувань продукції (пункт 4.1 договору).
Згідно з пунктом 4.3 договору датою отримання товару є дата, зазначена в накладній, з урахуванням вимог пункту 2.5 договору.
Поставка товару здійснюється окремими партіями в обсязі, за адресами територіальних уповноважених представників покупця та у терміни (строки), визначені у рознарядці (додаток 1 до цього договору), продавець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі до 30 травня 2025 року включно. Після закінчення строку дії договору, який визначений пунктом 10.1 договору, покупець не приймає товар. Оплата за такий товар не здійснюється (пункт 5.1 договору).
Відповідно до пунктів 5.2 та 5.3 договору продавець здійснює поставку товару на умовах DDР (згідно Інкотермс 2010) за адресами, що вказані у рознарядці (додаток 1 до цього договору). За погодженням між сторонами обсяги та адреси поставки можуть бути змінені.
Моментом поставки товару визначається момент передачі товару від представника продавця Територіальному уповноваженому представнику покупця (пункт 5.6 договору).
Згідно з пунктом 6.1 договору покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за товар, що постачається, згідно з умовами цього договору; організувати приймання товару відповідно до розділів 2 та 5 цього договору, у тому числі надати право (уповноважити) територіальним уповноваженим представникам покупця на приймання товару.
Покупець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі, якщо станом на 31 травня 2025 року поставлено менше 50% загального обсягу закупівлі, повідомивши про це продавця не менше ніж за 3 (три) календарних дні до розірвання договору. При цьому, у разі дострокового в односторонньому порядку розірвання покупцем договору, продавець не звільняється від відповідальності, визначеної розділом 7 договору (пункт 6.2.4 договору).
Відповідно до пункту 6.3 договору продавець зобов`язаний: забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору; забезпечити своєчасну поставку товару у відповідному обсязі за адресами згідно з рознарядкою (додаток 1 до цього договору); забезпечити надання на оплату документів, оформлених належним чином, протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання товару; нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки.
В пункті 7.1 договору сторони визначили, що:
- поставкою товару вважається, що продавець поставив покупцю в обумовлений в договорі (рознарядці (додаток 1 до цього договору)) термін (строк) товар, в обсязі та за цінами, що передбачено умовами цього договору;
- недопоставкою товару вважається непоставка продавцем загального обсягу товару або його частини, який визначено цим договором, під час строку дії договору або у випадку розірвання договору з підстав, визначених пунктом 6.2.4 договору, або відмову продавця здійснити поставку товару;
- порушенням строків поставки товару є поставка продавцем частини або повної партії товару з порушенням термінів (строків), визначених в договорі.
Згідно з п.7.2. договору у випадку порушення термінів (строків) поставки товару відповідно до умов договору (у тому числі термінів (строків) заміни неякісного товару), зазначених у пунктах 2.4, 5.1, 5.8, 5.12 цього договору, продавець сплачує покупцю пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки, а у разі прострочення понад 7 (сім) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вартості непоставленого в строк товару.
У випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому договором, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару (п. 7.3 договору).
Сплата штрафних санкцій за порушення умов договору, а також відшкодування збитків не звільняють сторону, що порушила умови договору, від виконання зобов`язань за цим договором (пункт 7.6 договору).
Відповідно до пункту 10.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30 червня 2025 року включно, а в частині здійснення оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Сторонами до договору було підписано додаток 1 до договору "Рознарядка на поставку капусти білоголової свіжої пізньостиглої першого сорту територіальним уповноваженим представникам покупця" зазначено: територіальні уповноважені представники покупця, кількість виділених кілограмів, адреси, а також термін (строк) поставки товару з 02.05.2025 по 30.05.2025 (а.с.14).
В додатку 2 до договору №112-К-25 від 02.05.2025 зазначено "Роз`яснення щодо документів, які підтверджують безпечність та якість товару" (а.с.14 зі зворотної сторони).
Як стверджує позивач, відповідачем в порушення умов договору зобов`язання щодо поставки товару не виконано.
У зв`язку з чим, позивачем було направлено продавцю повідомлення за вих.№ГД ДКВС-2297/3 ГД/2025 від 05.06.2025р. про розірвання договору від 02.05.2025 №114-К-25 та повідомлено, що дострокове розірвання договору в односторонньому порядку не звільняє ФОП Хацер К.М. від відповідальності, визначеної розділом 7 договору (а.с. 15).
З метою досудового врегулювання спору, позивачем скеровано до відповідача претензію за вих.№ГД ДКВС-2383/3 ГД/2025 від 11.06.2025р., в якій повідомлено, що договір достроково розірваний з 09.06.2025, а також відповідно до пункту 7.3 договору нараховано штраф у розмірі 447 215,25грн, який необхідно сплатити у строк до 30.06.2025р. (а.с.16-17). 
У вересні 2025 року позивач повторно звернувся до відповідача з претензією за вих.№ГД ДКВС-3619/3 ГД/2025 від 11.09.2025 (а.с.18).
Як зазначає позивач та свідчать матеріали справи, відповіді до Генеральної дирекції ДКВС України від ФОП Хацер К. М. на претензії не надходило та вимоги за зазначеними претензіями не були задоволені.
Враховуючи вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму штрафних санкцій у розмірі 447 215,25грн.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).
Частина перша статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України (чинний на дату виникнення спірних відносин) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша та друга статті 712 Цивільного кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Господарським судом встановлено, що відповідно до пункту 5.1 договору продавець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі до 30 травня 2025 року включно, відповідно до рознарядки термін поставки товару з 02.02.2025 по 30.05.2025.
Докази поставки товару у визначений договором строк в матеріалах справи відсутні.
Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
В пункті 7.3 договору визначено, що у випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому договором, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару.
Перевіривши розрахунок позивача суд зазначає, що він є арифметично правильно.
Утім, в матеріалах справи міститься клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 75 відсотків від заявленої позивачем суми. Подане клопотання обґрунтоване тим, що предметом Договору від 02.05.2025 № 114-К-25 було постачання овочів, а саме капусти білоголової. Непоставка даного товару одним приватним контрагентом за одним договором об`єктивно не могла призвести до порушення норм харчування ув`язнених або спровокувати міжнародний осуд чи скарги до Європейського суду з прав людини. Держава в особі Генеральної дирекції ДКВС України має у своєму розпорядженні відповідні бюджетні асигнування та законодавчі механізми (зокрема, в рамках законодавства про публічні закупівлі) для оперативного заміщення непоставленого товару шляхом укладення договорів з іншими постачальниками. Натомість, позивач не надав суду жодного доказу того, що дії відповідачки спричинили реальний дефіцит харчування, реальні скарги утримуваних осіб або настання будь-яких інших негативних наслідків майнового чи немайнового характеру. Усі посилання позивача на загрозу життю та здоров`ю ув`язнених є виключно гіпотетичними припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивач не навів жодного обґрунтування та не надав доказів погіршення свого майнового стану або виникнення реальних збитків внаслідок дій відповідачки. Нарахування штрафних санкцій у розмірі 25% від вартості товару за відсутності будь-якої шкоди державному бюджету, майну позивача, інших реальних негативних наслідків, перетворює неустойку з інструменту захисту прав на засіб неправомірного збагачення. Відповідач зазначив, що Позивач скористався правом на одностороннє розірвання Договору вже 09.06.2025 року (на 9-й день після порушення терміну постачання). Зазначене свідчить про те, що позивач оперативно припинив правовідносини, звільнивши себе від обов`язку приймати товар, і мав можливість негайно розпочати нову закупівлю у інших постачальників.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України).
При цьому чинне законодавство України не містить переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням усіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Зі змісту зазначених правових норм убачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що закон не передбачає вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 убачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.
Отже, за своєю правовою природою штрафні санкції є засобами стимулювання боржника до належного виконання свого обов`язку.
З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
За приписом частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Надаючи оцінку розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, суд приймає до уваги те, що докази негативних наслідків, збитків позивача від порушення відповідачем грошового зобов`язання в матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, викладені обставини, з урахуванням правової природи неустойки та її стимулюючого значення для виконання договірних зобов`язань дозволяють дійти висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення штрафу.
Визначаючи його розмір, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується також нормативними приписами статті 3 Цивільного кодексу України, згідно з якою одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
За частинами першою, третьою статті 13 цього Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватися на засадах справедливості, добросовісності, розумності.
Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
За вказаних обставин, враховуючи надані відповідачем заперечення щодо стягнення штрафних санкцій у заявленому розмірі, відсутність у справі доказів понесення позивачем збитків внаслідок прострочення виконання відповідачем поставки замовленого товару, одностороннє розірвання позивачем Договору на 9-й день після закінчення граничного терміну поставки товару, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, розумності та справедливості, суд доходить висновку, що обґрунтованим та справедливим буде зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу на 20%, а саме з 447 215,25грн. до 357 772,20грн.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції “Про захист прав людини і основоположних свобод” є право на змагальне провадження.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 357 772,20грн.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір не підлягає зменшенню та покладається на відповідача у сумі 5 366,58грн.
Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Хацер Ксенії Михайлівни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Державної установи "Генеральної дирекції Державної виконавчої служби України", 03115, м.Київ, вул.Святошинська, буд.27, код ЄДРПОУ 41220556 (номер рахунку UA 888201720355179002000099332 в Державній казначейській службі України м.Києва, код ЄДРПОУ 41220556, код банку 820172) суму штрафних санкцій у розмірі 357 772,20грн. за Договором від 02.05.2025 № 114-К-25, а також судовий збір у розмірі 5 366,58грн. 

У решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Повний текст рішення складено 21.04.2026

Суддя С.П. Панна