ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/231/26 
Провадження № 3/131/63/2026
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2026 р. м. Іллінці 
Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Марчук В.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючої по 
АДРЕСА_1 , пенсіонерки, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,
В С Т А Н О В И В: 
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВБА №148101, складеного 11 лютого 2026 року інспектором СРПП Відділення поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Задорожним В.А., 11 лютого 2026 року близько 18 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 всіляко ображала словами брутальної лайки та висловлювала словесні погрози відносно свого зятя ОСОБА_2 внаслідок чого завдала шкоду психологічному здоров`ю та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
До даного протоколу про адміністративне правопорушення долучено диск із відеозаписом із нагрудної портативної відеокамери поліцейського (бодікамери), копії пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ОСОБА_1 , копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 лютого 2026 року, копію рапорту - старшого інспектора чергового ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Олександра Балинського, копії паспорта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В ході розгляду справи ОСОБА_1 своєї провини не визнала. Підтвердила наявність конфліктної ситуації, яка склалася 11 лютого 2026 року між нею та дочкою ОСОБА_3 . Вказала, що не виражалася в адресу ОСОБА_2 нецензурними словами та не висловлювала його адресу словесні погрози. Відмітила, що конфліктні ситуації відбуваються з вини дочки та зятя, які зловживають спиртними напоями. 11.02.2026 року в зв`язку із протиправними діями дочки вона була змушена викликати працівників поліції, повідомивши про це на спецлінію «102».
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомившись із доводами потерпілого, дослідивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. 
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
При цьому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягається до відповідальності і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
В статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП). 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. 
Диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч. 1 ст. 1 цього Закону).
З аналізу наведених вище норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.
В даному випадку, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, домашнє насильство ОСОБА_1 вчинила по відношенню до свого зятя ОСОБА_2 шляхом висловлювання в бік останнього слів брутальної лайки та словесних погроз.
Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
У письмових поясненнях від 11.02.2026 року, наданих працівникам поліції, ОСОБА_3 зазначила, що в цей день, близько 18 години між нею та матір`ю виник конфлікт. 
У письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що в цей день близько 18 год. ОСОБА_1 розпочала всіляко ображати його словами брутальної лайки та висловлювати словесні погрози та провокувати та бійку, після чого викликала працівників поліції та повідомила, що влаштує йому неприємності.
ОСОБА_1 в судовому засіданні дала пояснення, що відповідають тим, що дані нею 11.02.2026 року працівникам поліції. 
Разом з тим, переглянувши приєднаний до справи диск із відеозаписом із нагрудної портативної відеокамери поліцейського (бодікамери), судом було встановлено наступне.
Зокрема, з відео вбачається, що 11 лютого 2026 року виклик працівників поліції здійснила саме ОСОБА_1 в зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 відносно неї домашнього насильства. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували із явними ознаками алкогольного сп`яніння. З відеозапису не чути і не видно, щоб ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою чи погрожував зятеві. В ході складення працівниками поліції адмінматеріалів щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заявив, що у відповідь, напише заяву щодо вчинення ОСОБА_1 щодо нього домашнього насильства. ОСОБА_1 повідомляла, що той говорить неправду.
Враховуючи, викладене, суд вважає, що докази, які містяться у справі не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, яке їй ставиться в провину, і це при тому, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Суд вважає, що конфліктна ситуація створена штучно самою потерпілою стороною та ОСОБА_3 і без явних підстав для цього, а обставини, які описані в протоколі, є надуманими. 
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення. 
За даних обставин, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підлягає закриттю, оскільки в її діях відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 173-2, 247, 251, 268, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області		  Валентина МАРЧУК