ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/21855/24 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді: Чаку Є.В., 
суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ ТІ ПІ ЕМ КАПІТАЛ" до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛ ТІ ПІ ЕМ КАПІТАЛ" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 29 серпня 2025 року позов задовольнив у повному обсязі. Визнав протиправним та скасував рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН №13755/42819268/2 від 11.03.2024. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну №1 від 22.12.2023.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що за наслідками господарської діяльності на виконання вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачем було складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 22.12.2023.
Проте реєстрацію вказаної податкової накладної зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 0704, 0709 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.
Позивачем надано повідомлення про надання пояснень та копії документів щодо податкових накладних, реєстрація яких зупинено, що підтверджується квитанціями №1 та №2 від 14.02.2024.
За результатами розгляду наданих позивачем пояснень та копій підтверджуючі документів, Комісією ГУ ДІС у м. Києві були прийнято рішення № 10586891/42819268 в 20.02.2024 р. року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 22.12.2023 р. у зв`язку з наданням платником податку копій первинних документів щодо придбання/постачання товарів/послуг, складених з порушенням законодавства.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням регіональної комісії, позивачем до ДПС України було подано скаргу на зазначене рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві.
За результатом розгляду скарги було прийнято рішення №13755/42819268/2 від 11.03.2024 року про залишення скарги без задоволення у зв`язку з ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Незгода позивача з рішенням ДПС України про залишення скарги без задоволення та рішення комісії ДПС без змін, зумовило звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Частина перша статті 2 КАС України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пункт 19 частини першої статті 4 КАС України дає визначення індивідуальному акту - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
В той же час, у відповідності до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.
Обов`язковою ознакою дій/бездіяльності/рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер для останніх.
Колегія суддів зазначає, що під нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Згідно з п. 56.1 - 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. 
Пунктом 56.3 Податкового кодексу України вказано, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.
Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно з п. 56.8 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.
Процедура розгляду скарг платників податків на рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН врегульована Порядком розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (надалі - Порядок розгляду скарг).
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРЕКА ГРУПП» укладено договір поставки №01/12/23-ПОСТ від 01.12.2023.
Пунктом 3.4 Договору визначено, що розрахунки за Товар проводяться наступним чином: 100 % вартості товару сплачуються Покупцем шляхом внесення попередньої оплати за Товар щонайменше за 2 календарних дні до погодженої дати поставки.
На підставі вказаного, на першу подію - отримання попередньої оплати, позивач склав податкову накладну №1 від 22.12.2023.
ГУ ДПС за наслідками проведеного моніторингу відмовлено в реєстрації податкової накладної № 1 від 22.12.2023 р. у зв`язку з наданням платником податку копій первинних документів щодо придбання/постачання товарів/послуг, складених з порушенням законодавства.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням регіональної комісії, позивачем до ДПС України було подано скаргу на зазначене рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві.
Пунктами 12-18 Порядку розгляду скарг передбачено, що за результатами розгляду скарги комісія ДФС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, яке реєструється службою діловодства ДФС та надсилається платнику податку з урахуванням вимог, визначених пунктом 56.23 статті 56 Кодексу.
За результатами розгляду скарги комісія ДПС з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень:
- задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- залишає скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін;
- залишає скаргу без розгляду.
Скарга залишається без розгляду у разі, коли до прийняття рішення комісією ДПС з питань розгляду скарг до зазначеної комісії надійшла заява платника податку про відмову від поданої ним скарги.
За результатами розгляду скарги комісія ДПС з питань розгляду скарг приймає рішення щодо скарги, та надсилає його платнику податку у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Про залишення скарги без розгляду комісія ДПС з питань розгляду скарг повідомляє платнику податку із зазначенням обґрунтованих причин у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу.
Якщо рішення щодо скарги не надсилається платнику податку протягом строку, визначеного пунктом 56.23 статті 56 Кодексу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податку з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.
Рішення комісії ДПС з питань розгляду скарг не підлягає подальшому адміністративному оскарженню та може бути оскаржене в судовому порядку.
Таким чином, розглядаючи даний позов, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Комісії ДПС України з питань розгляду скарг було прийнято у відповідності до зазначених вище норм законодавства, а ДПС, в свою чергу, як суб`єкт владних повноважень, наділений правом для прийняття рішення про результати розгляду скарги.
Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку позивач не позбавлений права оскаржити в судовому порядку саме рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, а не рішення за результатом розгляду скарги.
Позовні вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати вищевказану податкову накладну також не підлягає задоволенню, позаяк є передчасними, а доказів протиправності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної чи його скасування в матеріалах справи немає.
Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № К/9901/1141/18.
Також колегія суддів вважає, що в даному випадку суд не може вийти за межі позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Імперативною нормою частини 5 статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративним позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛ ТІ ПІ ЕМ КАПІТАЛ" до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О. Сорочко
А.Ю. Коротких