ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 лютого 2026 року справа №200/5234/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 200/5234/25 (головуючий суддя у І інстанції – Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового (загального) стажу, для подальшого обчислення розміру пенсії наступні періоди: з 15.03.1982 по 31.12.1982, з 01.08.1983 по 26.02.1985, з 15.03.1985 по 08.10.1998, з 04.03.2003 по 30.09.2010, з 04.03.2003 по 30.09.2010, з 21.08.2015 по 22.02.2016, з 11.02.2021 по 01.04.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.
В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням відповідача № 192450008441 від 09.05.2025 у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 32 роки.
Таке рішення відповідача є протиправним та таким, що порушує право позивача на належний соціальний захист.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 192450008441 від 09.05.2025 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02.05.2025, з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 по 30.09.2010 як 6 років 9 місяців та з 01.08.2015 по 22.02.2016 як 6 місяців 22 дні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтування апеляційної скарги.
За доданими документами до страхового стажу позивача зараховано всі спірні періоди.
За результатом розгляду заяви від 02.05.2025 про призначення пенсії за віком Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 09.05.2025 № 192450008441 через відсутність необхідного страхового стажу - 32 роки.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 02.05.2025 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 192450008441 від 09.05.2025 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного страхового стажу (32 роки).
Згідно з вказаним рішенням, вік заявника - 60 років, страховий стаж особи - 30 років 06 місяців 25 днів.
В спірному рішенні відповідача рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу зараховані усі періоди та не містить відомостей про незараховані періоди.
Позивач у позовній заяві зазначає, що періоди роботи зараховані неповністю.
Відповідач в апеляційній скарзі вказав, що згідно наданих документів та даних персоніфікованого обліку щодо позивача зараховано всі періоди роботи: з 01.09.1980 по 21.07.1983 (навчання), з 01.08.1983 по 31.12.1983 (колгосп), з 01.01.1984 по 31.12.1984 (колгосп), з 01.01.1985 по 26.02.1985 (колгосп), з 15.03.1985 по 29.09.1986, з 30.09.1986 по 01.08.1987, з 02.08.1987 по 27.04.1989, з 28.04.1989 по 30.11.1991, з 01.12.1991 по 08.10.1998, з 04.03.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.09.2010, з 01.10.2010 по 31.10.2010, з 19.11.2010 по 15.08.2011 (безробіття), з 01.10.2014 по 02.10.2014, з 01.08.2015 по 22.02.2016, з 04.03.2016 по 23.02.2017 (безробіття), з 11.02.2021 по 31.03.2025.
Зарахування до страхового стажу вказаних вище переодів підтверджується розрахунком стажу до спірного рішення (Форма РС-право).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем допущені протиправні дії в частині визначення страхового стажу позивача, а саме:
за період з 01.01.2004 по 30.09.2010 – вказаний період становить 6 років 9 місяців, проте його зараховано як 5 років 8 місяців 0 днів;
за період роботи з 01.08.2015 по 22.02.2016 – вказаний період становить 6 місяців 22 дні, проте його зараховано до страхового стажу як 1 місяць 24 дні.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058).
Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058)
На підставі частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, а саме: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відтак, основною умовою визначення права особи на пенсію, є наявність на момент звернення страхового стажу — 32 роки.
Частинами 1 та 3 ст. 44 Закону № 1058-IV становлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Щодо зарахування періоду роботи позивача з 04.03.2003 по 30.09.2010, суд зазначає наступне.
Згідно із записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 04.03.2003 по 30.09.2010 працював у ЗАТ «Кременецьцукор» (записи № 10-12).
При цьому, згідно з розрахунком стажу період роботи з 04.03.2003 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу як 0 років 9 місяців 28 днів, з 01.01.2004 по 30.09.2010 зараховано до страхового стажу як 5 років 8 місяців 0 днів.
Здійснивши перевірку кількості стажу позивача за вказані вище періоди, виявлено, що період з 01.01.2004 по 30.09.2010 становить 6 років 9 місяців, проте позивачу його зараховано як 5 років 8 місяців 0 днів.
Дослідивши відомості про сплату єдиного соціального внеску в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) встановлено сплату страхових внесків за весь період з 04.03.2003 по 30.09.2010.
Отже відповідачем допущені протиправні дії в частині визначення страхового стажу позивача за період з 01.01.2004 по 30.09.2010 як 5 років 8 місяців 0 днів.
Зазначений період має бути врахований до страхового стажу позивача як 6 років 9 місяців.
Стосовно періоду з 21.08.2015 по 22.02.2016, суд зазначає, що у цей період позивач працював у Кременецькому районному лісогосподарському підприємстві «Кремліс», що також підтверджується відомостями про застраховану особу (форма ОК-5). Страхувальником Кременецьким районним лісогосподарським підприємством «Кремліс» (код 21162706) сплачено страхові внески за весь період, зокрема за серпень 2015 року – 31 день.
Згідно з розрахунком стажу період роботи з 01.08.2015 по 22.02.2016 зараховано до страхового стажу як 0 років 1 місяць 24 дні, в той час за підрахунком суду, стаж роботи за вказаний період має становити 6 місяців 22 дні.
Отже відповідачем допущені протиправні дії в частині визначення страхового стажу позивача за період з 01.08.2015 по 22.02.2016 як 1 місяць 24 дні.
Зазначений період має бути врахований до страхового стажу позивача як 6 місяців 22 дні.
На підставі викладеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірне рішення прийнято відповідачем без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що призвело до порушення пенсійних прав позивача та тягне за собою скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від № 192450008441 від 09.05.2025 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02.05.2025, з урахуванням страхового стажу з 01.01.2004 по 30.09.2010 - 6 років 9 місяців та з 01.08.2015 по 22.02.2016 - 6 місяців 22 дні.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 200/5234/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі № 200/5234/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 16 лютого 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 16 лютого 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв