Справа № 375/2750/25
Провадження № 2/375/91/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року 

Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді Антипенка В. П.
за участю секретаря судового засідання: Голованової В.А.,
представника відповідача Кузьменка В. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 22602,00 грн заборгованості за кредитом, а також витрат по сплаті судового збору.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.03.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 678097. Відповідно до умов договору сума позики становить 3000,00 грн, термін позики 17 днів, процентна ставка 2,2 % за кожен день користування позикою.
11.01.2024 було укладено договір № 01.02-95/24 відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 678097.
Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 06.11.2025 утворилася заборгованість у сумі 22602,00 грн, з яких 3000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 19602,00 грн заборгованості за відсотками. 
Ухвалою суду від 10.12.2025 провадження по справі було відкрито.

02.01.2026 представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому повністю заперечив проти позовних вимог.
Свої заперечення представник обгрунтував тим, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували: що саме відповідач здійснював реєстрацію в системі кредитодавця; що саме відповідач підтверджував укладення договору; що одноразовий ідентифікатор, ІР-адреса, номер телефону або платіжна картка належали відповідачу та використовувалися ним особисто.
Відповідач категорично заперечує факт укладення будь-якого договору з ТОВ «Селфі кредит» як у письмовій, так і в електронній формі та стверджує, що кредит ним не отримувався, грошові кошти на його банківські рахунки не надходили, жодних дій, спрямованих на укладення договору, ним не вчинялося.
Після того як відповідачу стало відомо про існування нібито кредитної заборгованості, він діяв добросовісно та в межах правового поля, звернувшись до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення.
За результатами розгляду зазначеної заяви відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N° 12024116100000054 від 26 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України (шахрайство). Сам факт внесення відомостей до ЄРДР означає, що уповноваженим органом досудового розслідування виявлено достатні обставини, які вказують на наявність події злочину, а твердження відповідача не є голослівними чи декларативними.
В указаному кримінальному провадженні відповідач визнаний потерпілим.
Представник відповідача зазначає також, що позивач не надав суду належно оформленого реєстру (витягу з реєстру) боржників до договору факторингу, з якого б убачалось, що до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги ТОВ «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 за кредитним договором 20.03.2023 року № 678097, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та нібито відповідачем .
Витяг з друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу від 11 січня 2024 року № 01.02-95/24, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «Свеа Фінанс» (фактор), копію якого надало суду ТОВ «Свеа Фінанс» на підтвердження переходу права вимоги до відповідача у даній справі за кредитним договором 20.03.2023 року № 678097, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та нібито відповідачем, не відповідає вимогам до такого реєстру (витягу з реєстру), визначеним, зокрема, умовами договору факторингу, , оскільки такий витяг підписано директором ТОВ «Свеа Фінанс» Максимом Кашпуром та завірено печаткою ТОВ «Свеа Фінанс», тоді як такий витяг повинен бути підписаний уповноваженими представниками обох сторін договору факторингу та скріплений їх печатками.
Надана ж суду копія реєстру боржників (додаток № 1 до договору факторингу від 11 січня 2024 року № 01.02-95/24), підписана уповноваженими особами обох сторін договору факторингу та завірена їх печатками, не містить інформації щодо переходу до ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги до відповідача за кредитним договором від 20.03.2023 року № 678097, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та нібито ОСОБА_1 .

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовні заяві зазначивши про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його та відповідача.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, розглядаючи даний спір суду належить встановити:
-чи укладено кредитний договір між сторонами та на яких умовах;
-чи наданий кредит позивачем відповідачу;
-чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору;
-чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту;

Щодо факту укладення кредитного договору та договірних умов
Відповідно до матеріалів справи 20.03.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 678097.
Пунктом 1.3 договору передбачено загальний розмір кредиту 3000,00 грн.
Кредит надається строком на 238 днів, дата надання позики з 20.03.2023 до 11.03.2024, (п. 2.2 договору та додаток № 1). Процентна ставка 2,2 % за день користування кредитом. (п. 1.5.1).
Згідно із п. 2.1 договору, кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта. 
Договір укладено в електронній формі, підписано електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Додатком 1 до договору сторони передбачили графік розрахунків за кредитом та орієнтовну сукупну вартість кредиту.
Надані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази містять відомості про укладений між сторонами договір та погоджені сторонами умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, щодо процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядку сплати.
Отже, суд дійшов висновку про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді суттєві умови договору, які визначені законом для такого виду договорів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів на підставі належних та допустимих доказів обставини укладання сторонами в справі договору та погодження його істотних умов.
Виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин.
Щодо правомірності переходу права вимоги, суд зазначає таке.
11.01.2024 було укладено договір № 01.02-95/24 відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 678097. (т. 1 а.с. 70)
Відповідно до п. 2 договору факторингу, реєстр боржників – це погоджена сторонами форма реєстру боржників з переліком їх особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про боржника у разі їх наявності у клієнта, разом з додатком у електронному вигляді бази даних. Форма реєстру боржників наведена у додатку 1 до цього договору.
Сторони договору узгодили форму паперового реєстру боржників, (додаток 1), (т. 1 а.с. 80), у якому передбачили, що вказаний реєстр підписується представниками фактора та клієнта.
Крім того, сторони узгодили наявність і електронного реєстру боржників (п. 8.2 договору). Форма електронного реєстру повинна відповідати додатку 1-1 до договору.
ТОВ «СВЕА ФІНАНС» здійснило оплату фінансування, відповідно до укладеного вище договору, що підтверджується копією платіжної інструкції від 15.01.2024 (т. 1, а.с. 91)
У матеріалах міститься витяг з паперового реєстру боржників, додатку 1 до договору факторингу, який підписаний представниками обох сторін договору (фактором та клієнтом), (т. 1 а.с. 92). 
Дослідивши вказаний доказ, судом встановлено, що у реєстрі серед списку боржників прізвище ОСОБА_1 відсутнє. Однак повний реєстр складено на 47-ми аркушах, що підтверджується відміткою на ньому (т. 1 а.с. 94). А тому висновок про те, що у повному реєстрі відсутнє прізвище відповідача, буде лише припущенням, на основі якого не може грунтуватися судове рішення. 
Натомість у матеріалах справи міститься витяг з реєстру боржників, який за змістом відповідає додатку 1 до договору, зроблений представником позивача, який містить прізвище відповідача.
Отже, у суду відсутні підстави вважати, що витяг з реєстру боржників, (т.1. а.с. 95), є недостовірним доказом, тобто таким, що не відповідає самому реєстру боржників.
Щодо відкритого кримінального провадження, суд зазначає таке.
Відповідно до витягу з ЄРДР 26.02.2024 до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області надійшла ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2024 (справа N2 359/1656/24, провадження № 1-кс/359/337/2024) щодо зобов`язання внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України за фактом того, що в період часу з 19.03.2023 по 25.03.2023 невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно та з корисливих мотивів, без відома останнього, оформила договори факторингу та позики грошових коштів, чим завдала йому майнової шкоди на загальну суму 80467 грн. На підставі вказаної заяви було відкрито кримінальне провадження за № 12024116100000054 від 27.02.2024.
Суд зазначає, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача вказує лише на те, що стороння особа оформила договори факторингу та позики грошових коштів, і не доводить факт неукладення позивачем кредитного договору. 
Факт того, що договір укладено іншими особами, які незаконно заволоділи персональними даними позичальника, не доведено, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Суд звертає увагу на те, що відповідачем не доведено порушення його прав при укладенні відповідного договору, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на його рахунок.
Щодо доведеності факту перерахування коштів, суд зазначає таке.
Відповідач заперечував факт отримання кредитних коштів, посилаючись на недостатність доказів.
У підготовчому судовому засіданні, 17.12.2025, представник відповідача пояснив, що фактично кредит на картку відповідача було взято ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із цим було відкрито кримінальне провадження, але про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_2 повідомлено не було.
Позивач посилається на те, що факт перерахування коштів підтверджується листом ТОВ «ПАЙТЕК» від 12.09.2025 (т. 1 а. с. 69).
Інших доказів, які б підтверджували факт перерахування кредитних коштів, матеріали справи не містять. 
Аналізуючи вказані докази, суд дійшов таких висновків.
Суд звертає увагу на те, що позивач не надав суду доказів того, що картка № 5375411507689582 належить відповідачу.
Інформаційна довідка ТОВ «ПАЙТЕК» від 12.09.2025 не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу та свідчить лише про проведення банком платежу в системі на підставі договору з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».
Інших доказів, які б підтверджували факт надання кредитних коштів відповідачу, матеріали справине містять.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог та заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмету доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Суд звертає увагу, що відповідач заперечив факт отримання кредитних коштів, а позивачем у відповідному процесуальному порядку не заявлялось клопотання про витребування доказів на підтвердження обставин, на які посилається ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».
Отже, позивачем не доведено факту перерахування кредитних коштів відповідачу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», 03124, м. Київ бульвар Вацлава Гавела, 6, код ЄДРПОУ 37616221.
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя В. П. Антипенко