Справа № 159/8924/25
Провадження № 2/159/687/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
23 березня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі
головуючого судді- Смалюха Р.Я.,
за участю
секретаря судового засідання – Клевецька О.М.,
позивач - не з`явився,
відповідач - не з`явився,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Колекшн» (01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше, нежитлове приміщення 1008), від імені якого діє представник Пархомчук Сергій Валерійович (08157, Київська область, с. Софіївська Борщагівка, проспект Героїв Небесної Сотні, 26/9), до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Колекшн» (далі – позивач), від імені якого діє представник Пархомчук Сергій Валерійович (далі – представник позивача), звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021 в розмірі 16400,00 грн (далі - кредитний договір).
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем у електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 1472740 від 18.01.2021, відповідно до умов якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грнна строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,9% на день.
07 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено Договір факторингу № 1-07092021, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» право вимоги за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021.
07 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» укладено Договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, згідно якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» право вимоги за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021 до відповідачки.
Станом на 12.06.2025 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 16400,00 грн., а саме: заборгованість за кредитом – 5000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами – 11400,00 грн.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.
Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Ухвалою від 07.01.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд, формування і зберігання справи вирішив здійснювати у змішаній формі. Виклик відповідача вирішив здійснити в порядку ч.10. ст.187 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
До суду повернулося поштове відправлення R067078656210, яким відповідач повісткою повідомлялась про розгляд справи з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Ухвалою суду від 20.02.2026 судове засідання у справі відкладено на 12.03.2026, виклик відповідача повторно в порядку ч.10. ст.187 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
До суду повернулося поштове відправлення R067108980670, яким відповідач повісткою повідомлялась про розгляд справи з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Отже, відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.
У судове засідання 12.03.2026 сторони у справі не прибули, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відстуності.
Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.
У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.
Зважаючи на зазначені обставини, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи та вирішив ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного рішення не висловлював.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14).

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.
18.01.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 1472740 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) «K980», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Згідно з умовами кредитного договору, Товариство надає клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені договором на наступних умовах: сума кредиту складає 5000,00 грн. (п.1.2), строк кредиту - 30 днів (п.1.3), стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.4.1 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.2 Договору (п.1.4.1.), знижена процентна ставка 0,76% на день застосовується до клієнта — учасника програми лояльності, якщо він своєчасно (або протягом 3 днів після строку) повністю погашає кредит чи ініціює його пролонгацію. У такому випадку проценти за період користування кредитом у межах строку договору перераховуються за зниженою ставкою. (п.1.4.2.).
Відповідно до п. 4.1.1. договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору.
Автопролонгація застосовується автоматично, якщо на дату завершення строку кредиту клієнт має заборгованість і не здійснив звичайну пролонгацію — строк кредиту продовжується ще на 15 календарних днів. У цей період проценти нараховуються за стандартною ставкою, при цьому всі знижки анулюються та відбувається перерахунок вартості кредиту. Загальний строк користування кредитом разом з усіма автопролонгаціями не може перевищувати 120 календарних днів, після чого зобов`язання підлягає повному погашенню (п. 4.2 договору).
Відповідно до п. 2.1. договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.
Відповідні умови зазначені також у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом «IK980» 18.01.2021 21:20:15 год.
У додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1472740 від 18.01.2021 сторони узгодили дату повернення кредиту — 17.02.2021, суму нарахованих процентів - 1140,00 грн та сума кредиту - 5000,00 грн.
Кредитний договір та додаток №1 до кредитного договору підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «K980» у ньому зазначені реквізити паспорта відповідача, його РНОКПП, адреса проживання, електронна адреса номер телефону.

Довідкою про ідентифікацію підтверджується проведення ТОВ «Лінеура Україна» ідентифікації відповідача під час укладення кредитного договору інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/ шляхом надсилання одноразового ідентифікатора «K980» 18.01.2021 на мобільний номер НОМЕР_2 .

Відповіддю ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на запит ТОВ «Лінеура Україна» доводиться та обставина, що 18.01.2021 о 21:23:07 на маска картку НОМЕР_3 , номер
транзакції в системі iPay.ua – 78003316 були перераховані кошти в сумі 5000,00 грн призначення платежу: зарахування 5000 грн на карту НОМЕР_3 .
Розрахунками заборгованості за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021 зазначено про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 16400,00 грн., з яких 5000,00 грн. — заборгованість за тілом кредиту, 11400,00 грн. — заборгованість за процентами.

07 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021, укладеним з відповідачем.
Права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами цього Договору та виконання Фактором вимог п. 7.2 Договору (6.2.3 договору), а саме сплати коштів в розмірі 1115257,78 грн (п. 7.1, 7.2 договору).

Згідно Реєстру боржників за договором факторингу № 1-07092021 від 01.09.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги до відповідача за договір № 1472740 від 18.01.2021 на загальну суму 16400,00 грн.
Платіжною інструкцією від 08.09.2021 № 42 підтверджується сплата ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» на користь ТОВ «Лінеура Україна» коштів за договором факторингу в розмірі 1 115 257,78 грн.

07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021 позивачу ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідачки.
В дату підписання цього Договору відступлення Прав Вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув Права Вимоги до Боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони кредитора за Кредитним договором. Права Вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідклично та без можливості зворотного відступлення (викупу). З дати підписання Договору відступлення Права Вимоги Новий кредитор вправі самостійно розпоряджатися Правом Вимоги на власний розсуд без згоди Кредитора (п. 1.2 договору).
Згідно Реєстру боржників за договором факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» набуло право вимоги до відповідача за договір № 1472740 від 18.01.2021 на загальну суму 16400,00 грн.
Платіжним дорученням № 379 від 08.09.2021 № 42 підтверджується сплата ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» за договором факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 коштів в розмірі 1120257,78 грн.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021 в частині сплати процентів, повернення тіла кредиту.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами у справі врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір № 1472740 від 18.01.2021, паспорт споживчого кредиту від 18.01.2021 підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами «ІK980», «K980», які були власноручно введені відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» доводиться та обставина, що 18.01.2021 о 21:23:07 на маска картку відповідача НОМЕР_3 були перераховані кошти в сумі 5000,00 грн призначення платежу: зарахування 5000 грн на карту НОМЕР_3 за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021.
Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що відповідач 18.01.2021 отримав кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до умов кредитного договору, дата повернення кредиту – 17.02.2021. Строк кредиту становить 30 днів (п.1.3), однак цей строк може бути продовжений щоразу на 15 днів, загальний строк користування кредитом не може перевищувати 120 днів (п. 4.2 договору).
Згідно п. 4.2.5 договору, загальна кількість атовпролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору та періоди пролонгацій). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.
Докази того, що відповідач погасив суму кредиту, у матеріалах справи відсутні.
Отже, суд дійшов висновку, що станом на день звернення з позовом кредитні кошти не повернуто, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 5000,00 грн є підставною.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до умов договору, упродовж перших 30 днів строку кредиту відповідачу нараховувались проценти за ставкою 1,9% на день (п. 1.4.1 договору), що складає 2850,00 грн. (5000,00 грн х 1,9% х 30 днів).
Оскільки кредитні кошти упродовж 30 днів повернуті не були, строк користування кредитними коштами щоразу продовжувався на строк 90 днів (4.2.5 договору). За цей період відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом за ставкою 1,9% на день, що складає 8550,00 грн. (5000,00 грн. х 1,9% х 90 днів).
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач сплачував проценти за користування кредитними коштами.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача процентів в розмірі 11400,00 грн (2850,00 грн + 8550,00 грн) є підставною.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги ТОВ ««ФК Айкон Дебт Колекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 16400,00 грн з яких 5000,00 грн суми виданого кредиту та 11400,00 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі – 2422,40 грн. то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Колекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Колекшн» заборгованість за кредитним договором № 1472740 від 18.01.2021 у розмірі 16400,00 грн. з яких:
- 5000,00 грн. заборгованості за сумою кредиту;
- 11400,00 грн. заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Колекшн» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін:
Позивач – Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Колекшн» (ЄДРПОУ 44002941, адреса: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше, нежитлове приміщення 1008)
Відповідач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 )
Повне судове рішення складене 23.03.2026.

Головуючий: 	Р. Я. СМАЛЮХ