РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 	справа № 580/8796/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Великої Олени Володимирівни від 24 лютого 2025 року № 77427827 про відмову у проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.02.2025 року про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на будинок відпочинку з прибудовою С-1, с-2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 05.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 03.10.2025 зупинено провадження у справі.
Ухвалою суду від 23.02.2026 поновлено провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 707/251/22 в задоволенні позову заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора Цьопи Б.А., індексний номер: 48692583, з одночасним припиненням за ОСОБА_1 права власності на будинок відпочинку з прибудовою С-1, с-2, за адресою: АДРЕСА_1 , - відмовлено повністю.
Вказане рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року набрало законної сили 07 вересня 2023 року і саме з цього моменту відсутні будь-які підстави для висновку про незаконність рішення державного реєстратора Цьопи Б.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48692583 від 16.09.2019.
У зв`язку з наведеним позивач вважає, що державний реєстратор неправомірно відмовив у державній реєстрації права власності на будинок відпочинку з прибудовою С-1, с-2, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відзив у встановлений судом строк, відповідачем до суду не подано, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримано відповідачем. Оскільки відзив до суду не подано, тому з урахуванням ч. 6 ст. 162 КАС України, суд визначив достатніми наявні в матеріалах справи докази та за відсутності поданого відповідачем відзиву проти позову розглянути справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренком Д. М. на підставі акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 10 жовтня 2012 року, позивачу видано свідоцтво про право власності від 17 жовтня 2012 року № 2-1825, яким засвідчено належність позивачу на праві власності будинку відпочинку літ. С-1, с-2 по АДРЕСА_1 , який належав боржнику у виконавчому провадженні – обслуговуючому кооперативу «Дніпро-2003» (далі – ОК «Дніпро-2003»), на підставі свідоцтва про право власності від 25 лютого 2011 року НОМЕР_1 .
16 вересня 2019 року рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області ОСОБА_2 здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48692583, на підставі якого вчинено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33234943 про право власності позивача на будинок відпочинку літ. С-1, с-2 по АДРЕСА_1 та здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1914931771249.
Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у справі № 707/376/14-ц постановою від 24.07.2019 прийнято рішення, яким залишено без змін рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2015 та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24.01.2017, якими визнано недійсними прилюдні торги, проведені 05.10.2012 на підставі договору № 24-0100/12 від 18.09.2012 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, визнано недійсними та скасовано свідоцтва, якими посвідчено право власності на майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 , у тому числі, свідоцтва від 17.10.2012 року, яким посвідчено права власності на будинок відпочинку з м/с С-1,с-2 за ОСОБА_1 .
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2022 року, залишеного без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 07 червня 2022 року у справі № 707/251/22 за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради та Департаменту освіти та гуманітарної політики до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації права власності вказане рішення державного- реєстратора Цьопи Б. А., індексний номер: 48692583, було скасовано з одночасним припиненням за ОСОБА_1 права власності на будинок відпочинку з прибудовою С-1, с-2, за адресою: АДРЕСА_1 . 
Разом з тим, постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року рішення Черкаського районного суду від 20.04.2022 року в оскаржуваній частині та постанову Черкаського апеляційного суду від 07.06.2022 року у справі № 707/251/22 скасовано, справу в частині позовних вимог заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, державної реєстрації права з одночасним припиненням - відповідного речового права, направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року, залишеного без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у справі № 707/251/22 в задоволенні позову заступника керівника Черкаської обласної прокуратури, в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування державної реєстрації права власності, - відмовлено повністю.
Позивач 18 лютого 2025 року звернулась до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради із заявою про здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на будинок відпочинку з м/с С-1,с-2, за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради Великої Олени Володимирівни № 7742787 від 24 лютого 2025 року позивачу відмовлено в проведенні вищевказаних реєстраційних дій.
Підставою для прийняття рішення від 24.02.2025 зазначено те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Зокрема, вказано, що подане свідоцтво про право власності від 17.10.2012 визнано недійсним і скасовано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2015 у справі №707/376/14-ц.
Позивач, вважаючи порушеними свої права оскарженим рішенням, звернулась до суду з позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV в редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення), Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі - Порядок №1127 в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення).
Відповідно до приписів статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Згідно пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності на отриманий в управління об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; інші речові права відповідно до закону.
Частиною третьою статті 10 Закону №1952-IV передбачено, що державний реєстратор, з-поміж іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав та ін.
Крім цього, згідно пункту 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.
За правилами, встановленими частиною першою статті 18 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Частиною другою статті 18 Закону №1952-IV передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Згідно частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8)державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майн2 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав №65827631 у зв`язку із тим, що після завершення тридцятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення. Позивач вважає таке рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень незаконним, оскільки державному реєстратору було надано усі необхідні документи для реєстрації права державної власності на указаний об`єкт.
Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону №1952-IV підстави для відмови в державній реєстрації прав: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таки2 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав №65827631 у зв`язку із тим, що після завершення тридцятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення. Позивач вважає таке рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень незаконним, оскільки державному реєстратору було надано усі необхідні документи для реєстрації права державної власності на указаний об`єкт.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Згідно пункту 18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (пункт 23 Порядку №1127).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновків про те, що право власності на об`єкти нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється за заявою власника майна та доданими до неї правовстановлюючими документами, що підтверджують набуття права власності на відповідні об`єкти. При цьому державний реєстратор, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, зобов`язаний перевірити відповідність поданих документів вимогам законів та інших нормативно-правових актів, перевірити відсутність суперечностей між наявною в Державному реєстрі інформацією та поданими документами, встановити відсутність заборон та обмежень щодо об`єктів нерухомого майна тощо. Законом визначений і вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації, серед яких підставою для відмови є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідач на виконання вимог ухвали суду від 03.10.2025 надав до суду копії документів, доданих позивачем до заяви від 18.02.2025, серед яких свідоцтво про право власності від 17 жовтня 2012 року № 2-1825, в якості правовстановлюючого документу для державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Однак, суд звертає увагу, що це свідоцтво визнано недійсним та скасовано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10.12.2015 у справі № 707/376/14-ц, яке набрало законної сили. Отже, позивач не надала державному реєстратору чинний правовстановлюючий документ, який засвідчує право власності на нерухоме майно щодо якого заявлено державну реєстрацію.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що державний реєстратор прийняв оскаржене рішення правомірно та за наявності обґрунтованих підстав для відмови в державній реєстрації прав.
Щодо посилання позивача на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року у справі № 707/251/22, суд зазначає, що рішення суду про відмову в задоволенні позову мотивовано тим, що прокурор обрав неналежний спосіб захисту прав держави, яка є законним власником нерухомого майна. Зі змісту рішення суду вбачається, що належним способом захисту прав держави у спірних правовідносинах є витребування майна з чужого незаконного володіння. Отже, рішення суду не засвідчує правомірність набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно, тому не є підставою для державної реєстрації прав на нього.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО