Справа № 147/48/26 
Провадження № 3/147/174/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 березня 2026 року с-ще Тростянець 

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О.  Г. , розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 (с-ще Тростянець) Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, непрацююча, 
за ч.1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
10 лютого 2026 року до Тростянецького районного суду Вінницької області, після доопрацювання надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 029776 від 07.01.2026 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 156 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 029776 від 07.01.2026 вбачається, що 07.01.2026 біля15:02 години продавець магазину «VAPE HUB», який розміщений в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснювала продаж нікотинової рідини «Нікобустер Salt» в комплекті із набором «Punch» та гліцерином за кошти – 220 гривень. ОСОБА_2 без марки акцизного збору, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.
Відповідно до рапорта ПОГ ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Олександра Савчука, без дати, адресованого т.в.о. начальника ВП №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області майору поліції Дмитру Підтесаному, в ході доопрацювання адміністративного матеріалу повідомлено: 07.01.2026 близько 15:05 продавець магазину «VAPE HUB», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснювала продаж нікотинової рідини «Нікобустер Salt» в комплекті із набором «Punch» та гліцерином за ціною – 220 гривень. ОСОБА_2 без марок ліцензійного збору. ОСОБА_1 дійсно працює продавцем магазину «VAPE HUB» неофіційно, тому вона не зареєстрована як об`єкт господарювання, тому в протоколі ВАД №029776, як непрацююча, однак здійснює роздрібну торгівлю, про що свідчить запис з нагрудної бодікамери поліцейського, який доданий до матеріалів справи. Також про факт здійснення роздрібної торгівлі ОСОБА_1 свідчить надане нею пояснення від 07.01.2026, де зазначено, що вона дійсно працює в магазині «VAPE HUB». Під час покупки нікотинової рідини «Нікобустер Salt» в комплекті із набором «Punch» та гліцерином, виручку за покупку від продажу рідини, не вилучалось, а чек за покупку додано до протоколу ВАД 029776. Протокол вилучення предметів та опис вилучених предметів, у справах про адміністративні правопорушення уповноважені працівники поліції не складають, а вилучені предмети згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАД 029776 вилучені для тимчасового зберігання у кімнату речових доказів ВП №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області.
Розгляд справи призначено на 24.02.2026, однак у зв`язку із неприбуттям у судове засідання ОСОБА_1 , судове засідання відкладено на 10.03.2026.
ОСОБА_1 в судове засідання повторно не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Враховуючи, що положеннями ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи під час розгляду справи за ст. 156 КУпАП, неприбуття ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.
За змістом ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справі про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Статтею 278 КУпАП передбачено, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час, місце і день її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали та інше.
Частиною 1 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку - у виді штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За приписами ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших обов`язкових реквізитів, зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.
Суть адміністративного правопорушення має бути викладена з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 156 КУпАП.
Виходячи з того, що диспозиція ч.1 ст. 156 КУпАП за своєю юридичною конструкцією є бланкетною, тому серед обов`язкових ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, є наведення конкретного нормативно-правового акту, який порушено.
Наведеним вимогам протокол про адміністративне правопорушення не відповідає.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля – це діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування.
Тобто, суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, можуть бути працівники торгівлі, громадського харчування, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.
До протоколу не додані відповідні докази, що доводять той факт, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення за ч.1 ст. 156 КУпАП.
Згідно з протоколом та доданих до нього документів, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 зареєстрована у передбаченому законом порядку як суб`єкт господарювання, більше того у протоколі зазначено, що остання не працює.
Крім того, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в долучених до нього документах не наведено будь-які докази на підтвердження здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі вказаними в протоколі предметами та докази, які б вказували на отримання виручки від здійснення такої. Водночас в матеріалах справи відсутній акт вилучення виручки, одержаної від продажу рідини, не вказане місце зберігання виручки, а також не зазначено кому була реалізована продукція.
Також, санкція ч.1 ст. 156 КУпАП передбачає накладення штрафу з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
Проте, матеріал не містить даних та відомостей про виручку, отриману від продажу предметів торгівлі, а також відсутній протокол вилучення предметів торгівлі та їх опис. Наявна лише квитанція про передання вилученого майна на зберігання.
Вищевказані порушення стали підставою для повернення адміністративного матеріалу на доопрацювання про що, 26 січня 2026 року ухвалена постанова.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №688/788/15-к, згідно з якою вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Зазначені вище недоліки не усунуті в повному обсязі Відділенням поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області в ході доопрацювання матеріалів справи, що свідчить про невиконання вимог постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 21 січня 2026 року, а саме:
-у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №029776 від 07.01.2026 не наведено конкретного нормативно-правового акту, який порушено ОСОБА_1 ;
-до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення за ч.1 ст. 156 КУпАП;
-до матеріалів справи не надано доказів, які б вказували на отримання виручки від здійснення роздрібної торгівлі, а також не зазначено кому була реалізована продукція;
-санкція ч.1 ст. 156 КУпАП передбачає накладення штрафу з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, однак, як випливає зі змісту рапорта виручка отримана від продажу предметів торгівлі, не вилучалася.
-відео наявне у матеріалах справи, не підтверджує обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, більше того якість запису звуку позбавляє можливості з`ясувати про що йшла мова. З відео випливає, що до приміщення зайшли три працівники поліції, присутня дівчина (імовірно ОСОБА_1 ), жодних інших осіб у приміщенні не було, а тому не зрозуміло кому реалізовувалась продукція. Працівник поліції, який здійснював відеозапис рухався по приміщенню і віддалявся від працівників поліції, які спілкувалися із імовірним продавцем, однак про що спілкувалися, неможливо з`ясувати. 
Щодо відсутності обов`язку, як зазначено у рапорті, на складення протоколу вилучення предметів та опис вилучених предметів, у справах про адміністративні правопорушення, варто зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948. та ч. 2 ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 1997 році передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правління визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, суд вважає, що вину ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом, натомість рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст. 265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо долі речей вилучених для тимчасового зберігання шляхом знищення вилученного майна, яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД № 029776 від 07.01.2026.
Керуючись статтями 9, 156, 247, 277, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Речові докази, вилучені в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 029776 від 07.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.156 КУпАП, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області під порядковим номером 29 – знищити.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя О. Г. Борейко