справа № 208/8192/24
провадження № 2/208/121/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р.  м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді - Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,
відповідача      ОСОБА_1 ,      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське в прорядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/8192/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також витрат на правову допомогу,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом до ОСОБА_1 про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні № 12022046160000378 від 23.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_1 
20.12.2022 року, згідно висновку експерта № 1118-Е від 27.12.2022 року їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садном на обличчі ліворуч, що супроводжувались явищами струсу головного мозку – відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавші розлад здоров`я більше 6, але не менше 21 дня.
За фактом спричинення їй тілесних ушкоджень 23.12.2022 року сектором дізнання Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку ст. 214 КПК України, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022046160000378, за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України.
В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні вставнолено, що згідно висновку № 1118-Е від 27.12.2022 року , виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садном на обличчі ліворуч, що супроводжувались явищами струсу головного мозку – відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я, як викликавші розлад здоров`я бульше 6, але не менше 21 дня, таким чином, з огляду на наявність достатніх доказів ОСОБА_1 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст. 125 КК України на ч.2 ст. 125 КК України.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садком на обличчі ліворуч, що супроводжувались явищами струсу головного мозку, небезпечного для здоров`я в момент заподіяння ОСОБА_1 завдав їй майнову шкоду, яка полягає у зверненні до лікарів, стаціонарне лікування та придбачння лікарських засобів, а також призвело до звільнення її з посади продавця, на загальну суму 10 000 грн.
Окрім того, внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_1 позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування, яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань скаладають 10 000 грн.
Враховуючи вищевикладене просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь спричинену матеріальну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2024 року цивільну справу № 208/8192/24 було розподілено судді Гречаній В.Г.
Згідно відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 09.09.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 208/8192/24 в порядку спрощеного позовного провадження .
25.11.2024 відповідачем ОСОБА_1 по справі подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимоги ОСОБА_2 відмовити та судові витрати покласти на позивача.
В обгрунтування своєї позиції зазначає, що згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2024 року (провадження № 11-кп/803/2034/24, справа № 208/1125/23) Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по цивільній справі № 208/8192/24 щодо цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, яка полягає у зверненні до лікарів, стаціонарне лікування та придбання лікарських засобів, а також звільнення з роботи, завданої кримінальним правопорушенням.
Вказує, що колегія суддів Дніпровського апеляційного суду встановила у своїй ухвалі від 17.07.2024 року, що потерпілою не доведено, що комп`ютерна томографія та ліки, придбані відповідно до долучених нею до свого позову квитанцій, необхідні їй для лікування у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень саме внаслідок його дій. Разом з цим потерпілою ОСОБА_2 не надано доказів спричинення моральної шкоди, при цьому в цивільному позові не зазначено в чому саме полягали її моральні страждання. 
Проте, згідно повідомлення Міністерства охорони здоров`я України на сайті Урядового порталу комп`ютерна томографія – безоплатна за направленням лікаря у закладі, які уклали догори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з Національною службою здоров`я України на амбулаторну допомогу, мають потрібне обладнання та можливості для проведення обстеження. А також, згідно ст. 4 Закону України «Про державні фінасові гарантії медичного обслуговування населення» в редакції № 2494-ІХ від 29.07.2022 року зазначено: « У межах програми медичних гарантій держава гаратнує громадянам, іноземцям, особам без громадянства, які постіной проживають на території України, та особам, яких визнано біженцями або особам, які потребують додаткового захисту, повну оплату за рахунок коштів Державого бюджету України необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, пов`язаних з наданням медичної допомоги.
Згідно «Електронна карта місць надання посгул за програмою медичних гарантій» НСЗУ, 01985860, КПН Кам`янської міської ради «міська лікарня № 9», в які проходила лікування ОСОБА_2 , має договір про медичне обслуговування населення. Це свідчить про те, що лікування ОСОБА_2 відбувалося не за її власні кошти, а за рахунок держави.
Додані ОСОБА_2 квитанції містять велику кількість та різноманітність ліків. Адже згідно протоколів МОЗ Норвегія в настанові 00365 «Мінімальні та легкі травматичні ушкодження головного мозку» вказано: мінімальна травма мозку (струс мозку) є найлегшою та найпоширенішою формою травматичного ушкодження головного мозку. Подальше лікування – симптоматична медикоментозна терапія, яка включає парацетамол або нестероїдні або протиревматичні засоби для лікування головного болю. Також протягом перших днів варто утриматися від призначення снодійних та інших седатичних засобів. 
Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.
19.03.2025 року представником позивача – адвокатом Юрочкіним Ю.В., який діє в інтертесах ОСОБА_2 подано до суду додаткові письмові пояснення щодо спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди, з яких слідує, що 20.12.2022 року близько 14:30 годин в магазині «Харківські ковбаси» по АДРЕСА_2 , в результаті протиправних дій відповідача позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, що окрім фізичного болю завдало їй значної моральної шкоди та спричинило негативні психологічні наслідки для здоров`я, що виразилося в наступному.
20.12.2024 року позивач ОСОБА_2 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні, була цинічно скривджена та побита ОСОБА_1 , який в публічному місці наніс дівчині тілесні ушкодження на обличчі під час перебування на робочому місці в денний час доби. 
Внаслідок завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 була вимушена звернутися за медичною допомогою до 8-ї міської лікарні, проходити СМЕ та лікувати у 7-й міській лікарні у лікаря невропатолога більше ніж 21 день амбулаторно, оскільки відмовилась від госпіталізації через те, що вдома доглядала за старенькою бабусею, яка була паралізована та потребувала постійного стороннього нагляду.
Декілька разів на тиждень з синцями на обличчі ОСОБА_2 була вимушена відвідувати відділення поліції та публічні місця для проведення необхідних слідчих дій з метою притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.
На наступний день, після спричинення ОСОБА_1 фізичного болю потерпілій, а саме 21.12.2022 року, ОСОБА_2 втратила роботу, оскільки власниця магазину за проханням іншого продавця цього магазину - ОСОБА_4 , яка перебувала в дружніх відносинах з ОСОБА_1 , звільнила ОСОБА_2 з роботи, щоб уникнути пліток серед населення та покупців, які мешкали поруч з магазином по АДРЕСА_3 . За цих обставин, позивач залишилася без єдиного джерела доходу, вимушена була позичати кошти у сусідів та близьких на своє лікування та харчування.
Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 , який до теперішнього часу жодного разу не вибачився перед ОСОБА_2 , остання отримала тілесні ушкодження обличчя в публічному місці вдень на своєму робочому місці, через що зазнала значних нервових потрясінь і душевних хвилювань, відчула знецінення власної честі та гідності, тимчасово втратила роботу та ділову репутацію і позбавлена джерел існування, що негативно відобразилося на її здоров`ї, зокрема фізичному, психологічному та емоційному станах, сильних нервових потрясінь та душевних хвилювань, систематичне безсоння протягом місяця, а також примусило її прикладати додаткових зусиль для організації свого життя змінювати свій щоденний ритм життя і розпорядок дня, купувати додаткові ліки, просити про допомогу близьких та рідних, звертатися до поліції та лікарів, витрачати додаткові кошти на своє лікування, оплачувати витрати на правничу допомогу.
Також звертає увагу суду на ті обставини, що у зв`язку з невизнанням ОСОБА_1 своєї вини та не відшкодування ним по теперішній час заявлених у позовній заяві матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_2 вимушена нести додаткові витрати на отримання правової допомоги та участь у справі її представника – адвоката Юрочкіна Ю.В., вартість яких, після набрання вироком суду законної сили, додатково склала 5000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити у повному обсязі цивільний позов ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_1 на її користь додатково ще витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
13.06.2025 року відповідачем по справі ОСОБА_1 подано до суду заперечення на додаткові пояснення ОСОБА_2 , в яких зазначено, що він не погоджується з викладеними додатковими пояснення та вважає їх неприйнятними.
В обґрунтування своєї точки зору зазначає, що в цивільному позові ОСОБА_2 вказано, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні, однак відповідно до висновку СМЕ № 1118-Е розлад здоров`я становив більше 6 днів, але не менше 21 дня, хоча будь-якими доказами перебування ОСОБА_2 на лікуванні в лікарні більше 21-ї доби суду не надано. 
Доказів того, скільки саме днів та, яка саме форма лікування ОСОБА_2 пов`язана зі струсом мозку, у зв`язку з настанням легких тілесних ушкоджень не надано.
Твердження представника позивача про те, що ОСОБА_2 було звільнено з роботи за проханням іншого продавця магазину, який був знайомий з ним, вказує лише на те, що ОСОБА_2 була звільнена з роботи саме внаслідок дій третіх осіб, а не безпосередньо його. Зазначає, що він не має жодного відношення до звільнення позивача з роботи. Будь-яких доказів з приводу того, що саме внаслідок його впливу на власника магазину її було звільнено з роботи, стороною позивача не надано. 
Виходячи з вищевикладеного, він не може нести відповідальність за всі наслідки , пов`язані зі звільненням ОСОБА_2 з роботи, втрати доходу, позичання грошей, організації свого життя та інше.
Також зазначив, що ОСОБА_2 сама створила конфліктну ситуацію, образивши його та принизивши чоловічу гідність, що підтверджується наданими нею показаннями під час розгляду кримінального провадження відносно нього. 
Вважає, що на підстави спричинення моральної шкоди, які позивач зазначає у своїх додаткових поясненнях ніяким чином не підтверджені та не мають належного обґрунтування.
Також зазначає, що надані позивачем квитанції ніяким чином не підтверджують того факту, що всі ліки та медичні процедури вона купувала та проходила саме внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень, а тому не можуть бути враховані судом при ухваленні судового рішення.
Окрім того, заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх безпідставними. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
26.03.2025 року представник позивача – адвокат Юрочкін Ю.В. подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити у повному обсязі.
10.02.2026 року відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає на підставі тих обставин, які ним були викладені письмово та містяться в матеріалах спарви. Також зазначив, що потерпілою не надано жодних належних доказів, які б підтвердили той фак, що всі ті ліки, які вона купувала та проходила медичні обстеження, потрібні були їй саме для лікування внаслідок спричинених тілесних ушкоджень. Не надано також належних доказів отриманих нею моральних страждань та отриманих психологічних переживань. З приводу заявлених вимог щодо витрат на парвничу допомогу, то вважає, що сам адвокат позивачки навмисно затягував розгляд справи та заявлена суму не відповідає дійсності. Просив суд відмовити у задоволенні позвоних вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.
10.02.2025 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України.
Заслухавши думку учасника судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 
Зі змісту вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.04.2024 року судом вбачається, що приблизно о 14.30 годині 20.12.2022 року, ОСОБА_1 , прийшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого у будинку АДРЕСА_4 , в якому продавцем працювала раніше знайома йому ОСОБА_2 , де між ними стався конфлікт.
На ґрунті зазначеного конфлікту, у ОСОБА_1 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він діючи цілеспрямовано, розуміючи, що шляхом нанесення людині удару кулаком можливо спричинити їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, стоячи навпроти потерпілої наніс їй три удари кулаком правої руки в обличчя ліворуч, в область нижньої щелепи.
В результаті зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_1 , потерпілій ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з синцем та садном на обличчі ліворуч, що супроводжувались явищами струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.
Судом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопрушення, передбачсеного ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляду 200 годин громадських робіт. 
З ОСОБА_1 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_2 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 4 282,60 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2024 року вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.04.2024 року щодо ОСОБА_1 в частині цивільного позову цивільного позивача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасовано, визнано необхідним призначити в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без зімн.
Як вбачається зі змісту позовних вимоги та додаткових пояснень до позову, позивач просить суд стягнути з відповідача по справі на її користь спричинену матеріальну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та додатково понеснні витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина перша статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Вирішуючи питання щодо позовних вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В постанові Верховного Суду від 28.08.2019 р. (справа №336/3056/18) зазначено, що загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди є сукупність обставин, а саме: наявність шкоди, протиправність дій (бездіяльності) особи, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою (протиправною бездіяльністю) особи, а також наявність вини за виключенням, яке міститься у ч.2 ст.1167 ЦК України.
У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Як вбачаєтеся з матеріалів справи, позивачем до свого позову додані квитанції про придбання ліків та оплату певних медичних процедур при лікуванні. Загальна сума наданих квитанцій складає 4 282 гривень 60 копійок, проте потерпілою не надано суду доказів того, що ліки, придбані відповідно до долучених нею до цивільного позову квитанцій, були необхідні їй у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями саме внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_1 .
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки у суду відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували, що позивач понесла матеріальні витрати на придбання ліків та проходження певних медичних процедур в закладі охорони здоров`я саме з метою лікування тілесних пошкоджень, які їй були заподіяні незаконними та протиправними діями ОСОБА_1 , то позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо позовних вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Як зазначено в ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Так, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
Позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом в частині відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, вона зазнала шкоди, яка виражається в її приниженні на очах інших людей, а також постійного відчуття сорому та хвилювання через сліди побиття на обличчі, які спричиненні відповідачем по справі. Вона змушена була зі слідами побиття на обличчі відвідувади суспільні місця, відділення поліції з метою дачі показань та проведення певних слідчих дій з метою притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за спричиненні їй тілесні ушкодження.
Окрім того, вона втратила роботу та змушена була шукати собі нову роботу, що було тимчасово унеможливлено, так як вона вимушена була проходити лікування. Кошти на лікування вона змушена була позичати у сусідів, рідних та знайомих, що ставило її в незручне становище. Вона відчувала сильне душевне хвилювання та відчуття приниження. Відповідач же по справі жодного разу не вибачився перед нею та не надав жодної матеріальної допомоги.
Суд не приймає до уваги твердження відповідача по справі про те, що конфлікт був спровокований безпосередньо самою позивачкою, а тому вважає, що його дії спричинили їй моральну шкоду, оскільки безпосередньо ОСОБА_1 наніс та заподіяв ОСОБА_2 , яка в першу чергу є особою жіночої статті, перебувала на своєму робочому місці, тілесні ушкодження, які на підставі висновку експерта № 1118-Е від 27.12.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до розладу здоров`я не менше 6 днів, але не більше 21 дня. Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження винесеним 03.04.2024 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області вироком, який Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2024 року в частині призначеного судом покарання залишено без змін.
Вказану спричинену моральну шкоду, заподіяну відповідачем по справі позивач оцінює у 10 000,00 грн.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінюючи надані суду докази суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Суд враховує те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.
Суд погоджується з доводами представника позивача – адвоката Юрочкіна Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_6 про те, що така протиправна поведінка відповідача спричинила позивачці душевні страждання, почуття сорому та приниження, що потребувало певного часу для її відновлення, такі дії відповідача спричинили негативні зміни у житті позивача, вплинули на стан її психічного здоров`я та фінансового стану.
Хоча суд і не вважає, що посилання позивача на той факт, що звільнено її з роботи було саме через прохання відповідача по справі, але вважає, що її звільнення з роботи, було спровоковано саме незаконними діями відповідача, який на робочому місці ОСОБА_6 вчинив конфлікт, в результаті якого наніс їй тілесні ушкодження, і саме через це, власниця магазину, як одну із причин, звільнила позивача з роботи, що призвело ще до більших хвилювань та змушувало позивача шукати нову роботу, позичати кошти для її лікування. 
Отже, підсумовуючи наведене вище обставини, суд вважає доведеним, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди.
Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм та враховує характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового та майнового характеру, характер та тривалість заподіяних ОСОБА_6 моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
З урахуванням усього викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10 000,00 грн, яка буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Юрочкі Юрій Валерійович, що підтверджується актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 18.03.2025 року. 
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
18.03.2025 року між позивачем, як замовником, та адвокатом Юрочкіним Юрієм Валерійовичем, як виконавцем, було підписано Акт виконаних та підготовлених до виконання послуг на суму 5 000,00 грн. 
Відповідно до квитанції серія ААЛ № 022956 від 18.03.2025 року адвокатом Юрочкіним Ю.В. прийнято від ОСОБА_2 оплату наданих їй послуг відповідно у розмірі 5000,00 грн.
Отже, суд вважає встановленим, що позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Юрочкіна Ю.В., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.
З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 5 000,00 грн. є об`єктивною та розумною, та відповідає змісту та обсягу виконаної адвокатом роботи.
Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.
Вирішуючи питананя про стягнення судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також витрат на правову допомогу – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на користь  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на користь  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. 
В задоволені решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено та проголошено 16 лютого о 17:10 годині.
Відомості про сторони:
Позивач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя   В.Г. Гречана