ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 квітня 2026 року	Справа №160/6051/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:
- скасувати та визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2025 р. № 262440027430, щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_2 за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 30.01.2025 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 30.01.2025 р.
Позовна заява обґрунтована тим, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю пільгового стажу, передбаченого п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач категорично не погоджується з таким рішенням, оскільки її пільговий стаж Списком №2 належним чином підтверджений, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зменшенням пенсійного віку з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, цією ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином посвідчені копії пенсійної справи позивача.
22 травня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли матеріали пенсійної справи позивача.
18 грудня 2025 року від представника позивача надійшли пояснення, в яких він просив звернути увагу на те, що на підставі постанови Верховного Суду №360/3611/20 від 21.04.2021 р. де суд зазначив: «За такого правового регулювання та встановлених обставин колегія суддів доходить висновку, що пункт 2 частини другої статті 114, абзаци 2, 3 пункту 2 розділу XV Закону №1058-IV за змістом і правовою природою є такими, що не відповідають Конституції України, тому Суд вирішує справу без застосування цих норм, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії з урахуванням юридичної позиції, викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року. Отже, на підставі вищевикладеного існує рішення ВС щодо застосування подібних правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , виданого 23.07.2019 р., орган, що видав 8027.
Згідно з довідкою про реєстрацію місяця проживання, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
30 січня 2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
За результатом розгляду заяви позивача від 30.01.2025 р. рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2025 р. №262440027430 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що заявниця не досягла 55-річного віку.
Означене рішення мотивоване тим, що вік заявника 51 рік. Необхідний страховий стаж визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить не менше 25 років. Страховий стаж особи становить 33 роки 9 місяців 6 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить не менше 10 років. Пільговий стаж особи на дату звернення складає 5 років 8 місяців 1 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу зараховано все. До пільгового стажу не враховано період з 13.10.2008 р. - 12.01.2022 р., оскільки в атестаціях робочих місць від 12.11.2008 р. №112 та від 30.04.2013 р. №56 відсутнє відділення СДПМЦ, в якому згідно трудової книжки працювала заявниця. Відсутня атестація робочих місць №73 від 24.04.2018 р., яка була вказана в пільговій довідці від 24.06.2024 р. №061/32-1530.
Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 262440024730, страховий стаж позивача станом на дату звернення (30.01.2025 р.) становить 33 років 9 місяців 6 дні, пільговий стаж за Списком №2 5 років 08 місяців 1 день.
Згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , позивач у спірні періоди з 13.10.2008 р. - 12.01.2022 р. працювала:
- 01.07.2005 р. – прийнята сестрою медичною палатною СВМЦ;
- 01.10.2008 р. – відповідно до класифікатора професій ДК003 та змін в штатному розписів важати посаду сестра медична палатна на сестра медична (ДСДПМЦ) дитячий стаціонар денного перебування мовного центру;
- 01.01.2017 р. - СВМЦ перейменовано в психоневрологічне відділення денного перебування для дітей;
- 01.04.2018 р. – переведена сестрою медичною стаціонару психоневрологічного відділення для дорослих №2;
- 04.02.2020 р. – КМПНЛ №2 реорганізована шляхом перетворення в КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №2»;
- 01.06.2022 р. – назву відділення змінено на «психоневрологічне відділення №2»;
- 03.01.2023 р. – КНП «КМПНЛ №2» перейменовано на КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги»;
- 05.01.2023 р. – назву посади змінено на «сестра медична»;
- 31.05.2023 р. – звільнена за власним бажанням згідно з положенням ст.38 КЗпП України.
Згідно із наказом від 01.07.2005 р. №52к Київської міської психоневрологічної лікарні №2, ОСОБА_1 прийнято на посаду сестри медичної (палатної) СВМЦ з 01.07.2005 р. з окладом згідно тарифікації з випробувальним терміном 1 місяць.
Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприєства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» від 22.04.2022 р. №061/203/06-520, про те, що ОСОБА_1 працює в комунальному некомерційному підприєстві «Київській міській психоневрологічній лікарні №2» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» на посадах: сестро медичною палатною стаціорнарного відділення мовного центру з 01.0.2005 р. (наказ від 01.07.2005 р. №52); сестра медична стаціонару психоневрологічного відділення для дорослих №2 з 01.04.2018 р. (наказ від 30.03.2018 р. №136к). У відпустці для догляду за дитиною не перебувала. У відпустці без збереження заробітної плати перебувала 1 день. Прогулів не було. Додаткові відомості: Київське міське спеціалізоване пеихоневрологічне медичне об?єднання перейменовано в Київську міську психоневрологічну лікарню №2 з 01.01.1998 р., наказ ГУОЗ №357 від 18.11.1997 р.; Київську міську психоневрологічну лікарню №2, реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» з 04.02.2020 р., Рішення Київської міської ради від 24.10.2019 р. №6/7579. Робота в психіатричних закладах охорони здоров?я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, згідно Закону України «Про внесення змін до ст.60 Закону України від 14.07.2003 р. №1110-IV «Про пенсійне забезпечення».
Згідно із наказу Комунального некомерційного підприєства «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» від 31.05.2024 р. №156к, ОСОБА_1 , сестру медичну психоневрологічного відділення №2, 31.05.2024 р. звільнено з посади за власним бажанням згідно ст.38 КП України.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.06.2024 р. №061/32-1530, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» і за період з 01.07.2005 р. по 31.05.2024 р. виконувала повний робочий час обслуговувала хворих за професією, посадою сестра медична палатна, сестра медична, сестра медична стаціонару, що передбачена Списком №2 затвердженим Постановою КМ України №36 від 16.01.2003 р., що діяв з 16 січня 2003 р. по 1 серпня 2016 р. розділ XXIV. Охорона здоров`я та соціальна допомога, підрозділ Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих пункт в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях). будинках дитини підпункт молодші спеціалісти з медичною освітою та Списком №2 затвердженим Постановою КМ України №461 від 24 червня 2016 року (зі змінами), що діє з 2 серпня 2016 року і по сьогоднішній день розділ XXIV. Охорона здоров`я та соціальна допомога підрозділ Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих пункт у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини — молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; код КП3231 підстава Класифікатор професій ДК 003-95 від 27.07.1995 р., ДК 003-2005 від 26.12.2005 р., ДК 003-2010 від 01.11.2010 р. Стаж роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» з 01.07.2005 р. по 31.05.2024 р. становить 18 років 11 місяців. За результатами атестації робочих місць за умовами праці пільга подвійний стаж передбачено з 01.07.2005 р. по 11.11.2008 р. (3 роки 4 місяці 11 днів). Наказом №56 від 30.04.2013 р. «Про підсумки атестації робочих місць з умов праці в КМПНЛ №2» та наказом №73 від 24.04.2018 р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці в КНП «КМПНЛ №2» ця пільга не передбачена. У відпустці по огляду за дитиною не перебувала. У відпустці без збереження заробітної плати не перебувала. Прогулів не було.
Також, матеріали справи містять:
- наказ Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 13.10.2003 р. №108 про підсумки атестації робочих місць за умов праці;
- наказ Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 12.11.2008 р. №112 про підсумки атестації робочих місць за умов праці;
- наказ Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 30.04.2013 р. №56 про підсумки атестації робочих місць за умов праці в КМПНЛ №2;
- наказ Комунального некомерційного підприєства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» від 13.01.2022 р. №19 про результати атестації робочих місць за умовами праці у КНП «КМПНЛ №2».
Не погодившись з відмовою в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
03.10.2017 Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 (далі Закон №2148-VIII), яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Наведені норми Закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Разом з цим, суд зазначає, що пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
02.03.2015 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII (далі - Закон №213-VIII, набрав чинності 01.04.2015), яким пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома Законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII».
Пунктом 1 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
За змістом пункту 2 резолютивної частини рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: п. б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
«Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та права на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, які належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII. Зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність».
Отже, застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. При цьому, працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Такий спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII, визначив Конституційний Суд у Рішенні №1-р/2020.
Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Таким чином, з дати набрання чинності вказаним рішенням Конституційного Суду України (23.01.2020) в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
При цьому, положення зазначених Законів містять різні правила призначення пенсії за Списком №2 щодо параметру вікового цензу, розбіжність у величині показника вікового цензу для призначення пенсії, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, та 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
З огляду на викладене, враховуючи частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача у спірних правовідносинах є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.
За таких обставин, у справі, що розглядається, застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII з урахуванням Рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.
Таке застосування судом вказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
У межах спірних правовідносинах питання полягає у правомірності прийняття відповідачем рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, прийнятого за результатами розгляду її заяви від 30.01.2025 р.
У вказаному рішенні відповідач зазначив, що пенсійний вік, що визначений п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV (Список №2) становить 55 років, необхідний стаж визначений п.2 ч.2 ст. 114 Закону України №1058-ІV становить не менше 25 років, страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 років 9 місяців 6 днів, необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 визначений п.2 ч.2 ст. 114 Закону України №1058-ІV (Список №2) становить 10 років, пільговий стаж ОСОБА_1 становить 5 років 8 місяців 1 день.
Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано висновки Конституційного Суду України №1-р/2020 та висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.
Таким чином, на час звернення із заявою про призначенням пенсії 30.01.2025 р. позивачка досягла 50-річного віку, мала 33 років 9 місяців 6 днів страхового стажу, пільговий стаж за Списком №2 становить 5 років 8 місяців 1 день.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що в рішенні відповідача не вирішено питання про призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, то суд дійшов висновку про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2025 р. №262440027430 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_3 .
Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 13.10.2008 р. - 12.01.2022 р., оскільки в атестаціях робочих місць від 12.11.2008 р. №112 та від 30.04.2013 р. №56 відсутнє відділення СДПМЦ, в якому згідно трудової книжки працювала заявниця та відсутня атестація робочих місць №73 від 24.04.2018 р., яка була вказана в пільговій довідці від 24.06.2024 р. №061/32-1530, суд вважає помилковою таку позицію відповідача з огляду на наступне.
Відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі Порядок № 383) визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Відповідно до пункту 3 Порядку №383, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Згідно з пунктом 4.2 Порядку №383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.
Атестація робочих місць за умовами проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Водночас, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі №376/1528/17.
Як встановлено з трудової книжки, позивачка у спірні періоди працювала на посадах «сестра медична палатна», «палатна медсестра» та «сестра медична».
Суд зазначає, що професії за якими позивачка працювала у спірні періоди віднесені до Списків № 2 виробництв, цехів, професій і посад, на роботах з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991р. (розділ ХХIV підрозділу «в»- 2260000в «Заклади охорони здоров`я та соціального забезпечення») Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року (підрозділ «в» - 2260000в розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога»), Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року (Розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», позиція 24в 2а молодші спеціалісти з медичною освітою), Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24 червня 2016 року (Розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині), отже, позивачка у спірні періоди виконувала роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Зокрема відповідно до Розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» Списку №2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року відносяться працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри-господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я.
Отже, посада палатна медсестра, сестра медична палатна, на якій позивач працювала у період з 13.10.2008 р. - 12.01.2022 р., відноситься до посад, передбачених Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Крім того, позивачкою при зверненні із заявою про призначення пенсії була надана довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.06.2024 р. №061/32-1530, про те, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» і за період з 01.07.2005 р. по 31.05.2024 р. виконувала повний робочий час обслуговувала хворих за професією, посадою сестра медична палатна, сестра медична, сестра медична стаціонару, що передбачена Списком №2 затвердженим Постановою КМ України №36 від 16.01.2003 р., що діяв з 16 січня 2003 р. по 1 серпня 2016 р. розділ XXIV. Охорона здоров`я та соціальна допомога, підрозділ Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих пункт в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях). будинках дитини підпункт молодші спеціалісти з медичною освітою та Списком №2 затвердженим Постановою КМ України №461 від 24 червня 2016 року (зі змінами), що діє з 2 серпня 2016 року і по сьогоднішній день розділ XXIV. Охорона здоров`я та соціальна допомога підрозділ Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих пункт у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини — молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; код КП3231 підстава Класифікатор професій ДК 003-95 від 27.07.1995 р., ДК 003-2005 від 26.12.2005 р., ДК 003-2010 від 01.11.2010 р. Стаж роботи у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» з 01.07.2005 р. по 31.05.2024 р. становить 18 років 11 місяців. 
Разом з цим, матеріали справи містять: наказ Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 13.10.2003 р. №108 про підсумки атестації робочих місць за умов праці; наказ Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 12.11.2008 р. №112 про підсумки атестації робочих місць за умов праці; наказ Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 30.04.2013 р. №56 про підсумки атестації робочих місць за умов праці в КМПНЛ №2; наказ Комунального некомерційного підприєства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» від 13.01.2022 р. №19 про результати атестації робочих місць за умовами праці у КНП «КМПНЛ №2».
Оскільки позивачка у позовних вимогах не просить визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у не зарахуванні періоду роботи з 13.10.2008 р. - 12.01.2022 р. до пільгового стажу, суд у цій частині не виходить за межі позовних вимог та зазначає лише про право позивачки на зарахування такого стажу, однак обрахунок стажу відноситься до компетенції Пенсійного фонду.
Що стосується вимоги позивачки про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, то суд зазначає, що в рамках заявлених позовних вимог та доказів, поданих на їх обґрунтування, не вбачається можливим встановити достатність підстав та умов для призначення такої пенсії.
Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 р. у справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Тому, на думку суду, у цьому випадку є підстави для зобов`язання Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки від 30.01.2025 р. про призначення пенсії на підставі поданих документів та з урахуванням висновків суду.
З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а тому підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) від 06.02.2025 р. №262440027430 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) від 30.01.2025 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) сплачену суму судового збору в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко