СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/3173/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Лакіза В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№2678Х/2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалінське» на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/3173/25 (повний текст рішення складено та підписано 24.11.2025 суддею Жигалкіним І.П. у приміщенні Господарського суду Харківської області) 
за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалінське», м.Харків,
про стягнення 84590,14 грн,-
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалінське» заборгованості у вигляді вартості послуг з урахуванням затвердженого тарифу у розмірі 84590,14 грн, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідач по деяким дням не повністю використав замовлену потужність, а по деяким дням використав понад визначений рівень, у зв"язку з чим розмір перевищення використаної потужності за кожну добу у відповідача загалом складає 237,506 тис.куб.м, незалежно від того, що її розмір не відповідає різниці між обсягом замовленої потужності – 4865,488 тис.куб.м, і обсягом фактично використаної замовленої потужності 4890,0 тис.куб.м. У даному конкретному випадку така різниця має негативне значення, з чого може здаватись, що перевищення використання потужності відсутнє, натомість, варто зважати на щодобові дані. Відповідно, вартість такої послуги з урахуванням затвердженого тарифу складає 84590,14 грн (237,506 тис.куб.м*296,80 грн*20%ПДВ). Виходячи з того, що позивач прийняв на точці входу від відповідача обсяг видобутого природного газу без попередньої оплати, то в силу положень частини 1 ст.903, 530, частин 2, 4 ст.538 Цивільного кодексу України, пунктів 1, 2 глави 2 розділу VІІІ Кодексу ГТС, зобов`язання здійснити оплату таких послуг у відповідача виникають одночасно з наданням йому таких послуг (за фактом виконання зустрічного зобов`язання). Водночас, момент прострочення виконання відповідачем здійснити оплату визначається саме з моменту початку надання послуг. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/3173/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалінське» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 84590,14 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що 29.03.2017 між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Сахалінське» підписано та скріплено печатками додаток №1/1 до договору №160400621 транспортування природного газу від 01.03.2016, яким сторони погодили гарантовану потужність у період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 152,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське (Г-в до ГРС Олексіївка), ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003528O та 10,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське 2 (Г-н до ГРС Олексіївка) ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003532Х. Фактичні обставини надання послуг підтверджуються матеріалами справи, а відсутність оформленого акту наданих послуг з відповідачем не свідчить про не виникнення у відповідача зобов`язання та про виправдані його очікування у незмінності активів за результатами фактичного отримання платних послуг розподілу замовленої потужності, адже для користування потужністю відповідач подавав обсяги природного газу на точку входу в газотранспортну систему позивача, тобто вчиняв дії, направлені на зміну його активів за наслідками відповідної господарської операції. Ненадання рахунка-фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача за первісним позовом від обов`язку сплатити грошові кошти за договором. У свою чергу, відповідач підтвердив факт існування перевищення потужності, хоча і не погодися з розрахунком позивача, проте, окрім контррозрахунку, не надав документальних доказів на підтвердження існування меншої величини перевищення потужності. Щодо незгоди відповідача із тарифом у розмірі 296,80 грн за 1000 куб.м на добу, з огляду на зупинення її дії ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17 та подальше її скасування іншою постановою НКРЕКП, господарський суд зазначив, оскільки постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 втратила чинність 01.01.2019, це означає, що на момент спірних правовідносин - квітень 2017 року - вказана постанова у частині тарифу для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу була чинною, що відповідачем не спростовано, відтак, дійшов висновку про те, що строк для оплати вартості послуг з розподілу потужності за квітень 2017 року є таким, що настав. Перевіривши розрахунок спірної заборгованості, господарський суд визнав його обґрунтованим, оскільки розрахунок відповідає положенням договору та чинному на момент виникнення спірних правовідносин актам законодавства, тому вартість послуги перевищення замовленої потужності за квітень 2017 року становить 84590,14 грн (237,506 тис.куб.м х 296,80 грн (тариф без ПДВ) х 1,2 (ПДВ), яка не сплачена відповідачем, тому задовольнив позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 84590,14 грн.
Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сахалінське», подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, не з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/3173/25 скасувати і ухвалити нове, яким у позові відмовити; судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував, яким саме положенням договору транспортування природного газу від 01.03.2016 №160400062 передбачено обов`язок оплати обсягу використаної потужності понад рівень, яка заявлена позивачем до стягнення в межах розгляду даної справи. Відповідач вважає, що зупинення дії постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 жодним чином не скасовує положення пункту 8.4 договору транспортування від 01.03.2016 №1604000621, які регулюють порядок оплати обсягу використаної потужності понад рівень, визначений у додатку №1 до договору. Посилаючись на умови пункту 8.4 договору, відповідач зазначає, що строк оплати послуги перевищення потужності за квітень 2017 року не міг настати раніше 15.05.2017, та лише після того, як позивач мав надати відповідачу рахунок на оплату та звіт про використання договірної потужності. Зміст пункту 8.4 договору повністю спростовує твердження позивача про настання обов`язку у відповідача здійснити оплату за перевищення розміру договірних потужностей з 03.04.2017 на умовах «попередньої оплати». Господарський суд не з`ясував ці обставини, і, як наслідок, дійшов неправильного висновку про те, що строк оплати вартості послуг для перевищення розміру договірних потужностей за квітень 2017 року є таким, що настав на умовах «попередньої оплати» з 03.04.2017. Господарський суд не урахував, що розрахунок такого перевищення залежить від подобового видобутку, що здійснюється після закінчення газового місяця, тому не міг бути здійснений та сплачений на умовах передплати. Відповідач, не погоджуючись з даними позивача при визначенні обсягу подобового перевищення потужності на ПВВГ-1 та ПВВГ-2 здійснив власні розрахунки подобових обсягів витрат природного газу по дням у квітні 2017 року, з урахуванням подобового видобутку та подачі газу через єдиний вихідний газопровід, підключений до газотранспортної системи України. Сумарне перевищення потужності згідно з розрахунками відповідача, становить 123,202 тис.куб.м, що значно менше обсягу, зазначеного позивачем у «таблиця 1» 237,506 тис.куб.м. Відповідач зазначає, що господарський суд задовольнив позовні вимоги про стягнення 84590,14 грн за відсутності актів наданих послуг, що передбачено умовами пунктів 11.1, 11.2, 11.3 договору, відтак, у відповідача відсутні належні правові підстави виконання грошового зобов`язання на користь позивача в розумінні та порядку, визначених умовами пункту 8.4 договору транспортування. Крім того, відповідач погоджується з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17 зупинено дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 «Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і виходу для ПАТ «Укртрансгаз». Однак зупинення дії постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 жодним чином не скасовує пункту 8.4 договору транспортування від 01.03.2016 №1604000621, які регулюють порядок оплати обсягу використаної потужності понад рівень, визначений у додатку №1 до договору. Відтак, відповідач вважає, що строк (термін) виконання грошового зобов`язання у розмірі позовних вимог за договором для відповідача не настав, оскільки з зупиненням тарифу позивачем не вчинені юридично значимі дії та не надані належним чином оформлені документи, що підтверджують факт надання таких додаткових послуг та їх вартість. Також відповідач вважає, що господарським судом не застосовано до спірних правовідносин положення частин 1, 2 ст.613 Цивільного кодексу України, які підлягали застосуванню, адже позивачем не оформлено належним чином надані послуги, а саме, не оформлено акт наданих послуг за квітень 2017 року, що свідчить про прострочення кредитора у розумінні частини 1 ст.613 Цивільного кодексу України, оскільки по контрагенту ТОВ «Сахалінське» в обліку АТ «Укртрансгаз» не була відображена заборгованість, що свідчить про її відсутність та, відповідно, відсутність факту прострочення боржника (відповідача), що узгоджується з положеннями частини 4 ст.612 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3173/25 та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/3173/25.
26.12.2025 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалінське» на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/3173/25 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи. Встановлено позивачу строк до 15.01.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу. Встановлено сторонам строк до 15.01.2026 для подання заяв, клопотань тощо, з доказами їх надсилання іншій стороні. 
13.01.2026 через підсистему «Електронний суд» позивач подав відзив (вх.№498) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у справі №922/2090/25 предметом позову є замовлена потужність за квітень 2017 року у межах рівня, визначеного у додатку №1 до договору, що становить 4890,0 тис.куб.м, тоді як обсяг використаної потужності понад рівень, визначений у додатку №1 до договору, є предметом позову у даній справі. Позивач зазначає, що здійснив розрахунки на підставі інформації, власником якої є відповідач, та яка надана відповідачем на виконання вимог Кодексу ГТС. Однак відповідач не сплатив вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за договором №1604000621 транспортування природного газу від 01.03.2016 за квітень 2017 року. Щодо твердження відповідача про неврахування господарським судом обсягу перевищення по добам за перерахунком відповідача, то відповідач заперечував проти заявленого обсягу вцілому, а згодом надав власний конррозрахунок на 123,202 тис.куб.м, визнавши факт наявності допущеного перевищення, що ураховано господарським судом, зокрема, за ознакою суперечливої поведінки відповідача. Щодо посилань відповідача на умови пункту 8.4 договору, позивач зазначає, що оплату за надані послуги відповідач не здійснив ані у порядку фінансового забезпечення своїх зобов`язань шляхом здійснення попередньої оплати, ані у строки, визначені пунктом 8.4 договору. На думку відповідача, у нього взагалі не настав строк виконання грошового зобов`язання, натомість відповідач отримував послуги розподілу потужності у період дії тарифу на такі послуги, відповідно, послуги надавались на умовах оплатності, у зв`язку з чим у відповідача і виникла заборгованість. Зобов`язання здійснити оплату виникає саме з факту надання послуг, а не на підставі оформлення актів та звітних документів. Відсутність оформленого акту наданих послуг не свідчить про відсутність здійснення господарської операції. Також зазначає, що відповідач сам є джерелом інформації щодо обсягів щодобового використання ним потужності, відповідно, відповідач обізнаний і про величину використання потужності понад рівень, визначений у додатку 1, за яку він має здійснити оплату. Дані фактичного використання потужності за кожну добу наведені у доданій до позову таблиці №1, на основі яких міг би бути оформлений і звіт, натомість відомості щодо нарахування позивачем спірного обсягу, не спростовані відповідачем. Не надсилання відповідачу звіту про використання договірної потужності і рахунку на оплату, не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, тому їх наявність або відсутність не звільняє відповідача від обов`язку з оплати наданих послуг. Також позивач заперечує проти доводів відповідача щодо безпідставності застосування тарифу на розподіл потужності у період: з 01.04.2017 по 30.04.2017, у зв`язку з зупиненням дії тарифу ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017, оскільки у додатку №1/1 (розподіл потужності) від 29.03.2017 відповідачем визначені величини та тип замовленої потужності, водночас, встановлено період: з 01.04.2017 по 30.04.2017, на який така послуга замовляється, таким чином, сторонами визначався обсяг місячної замовленої (гарантованої) потужності, відповідно, послуги оплачуються у сумі місячних фінансових зобов`язань. Відповідно, постанова НКРЕКП від 28.03.2017 №348 «Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і виходу для ПАТ «Укртрансгаз» застосовується для розрахунків у квітні 2017 року у сумі місячних фінансових зобов`язань незалежно від її дії у часі. Просить рішення господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/3173/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Як убачається з матеріалів справи, сторони повідомлені про відкриття апеляційного провадження щодо поданої у справі апеляційної скарги у порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвали суду в електронному вигляді до електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Таким чином, судом апеляційної інстанції вчинено належні та допустимі заходи, направлені на повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі і її розгляд у порядку письмового провадження без виклику сторін.
Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.
01.03.2016 між АТ «Укртрансгаз» (оператор) та ТОВ «Сахалінське» (замовник) укладено договір №1604000621 транспортування природного газу, відповідно до пункту 2.1 якого, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.
Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (пункт 2.2 договору).
Пунктом 2.3 договору сторони узгодили послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).
Відповідно до пункту 2.4 договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.
Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс) (пункт 2.5 договору).
Відповідно до пункту 2.6 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.
Згідно з пунктом 2.7 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
Додатки 1, 2, 3 є невід`ємними частинами договору (пункт 2.8. вказаного правочину).
Оператор зобов`язаний своєчасно надавати послуги належної якості (пункт 3.1 договору).
Пунктом 3.2 договору визначено, що оператор, зокрема, має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги; стягувати з замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності, в порядку, визначеному цим договором.
Згідно з пунктом 4.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі, здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності, у порядку, визначеному цим договором.
Відповідно до пункту 4.2 договору, замовник має право отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені цим договором строки.
У розділі 6 договору сторони погодили, що оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) (пункт 6.1 договору).
Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу (пункт 6.2 договору).
Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному веб-сайті (пункт 6.3 договору).
Пунктом 7.1 договору передбачено, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.
За умовами пункту 7.3 договору тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
Згідно з положеннями пункту 8.1 договору величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього договору.
У додатку 1 сторони визначили величину замовленої потужності на рівні 163,0 тис.куб.м на добу на період: з 01.04.2017 по 30.04.2017.
За умовами пункту 8.3 договору вартість договірної потужності на період газового місяця визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця. Оператор направляє рахунки-фактури на електронну адресу замовника. Оплата вартості договірної потужності замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100% попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.
Послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (пункт 11.1 договору).
Пунктами 11.2, 11.3 договору визначено, що оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.
Згідно з пунктом 11.5 договору оператор і замовник зобов`язується здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.
Відповідно до пункту 12.1 договору протягом всього строку отримання послуг замовник надає оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу.
Згідно з пунктом 12.2 договору фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, у сумі місячних зобов`язань на користь оператора.
Цей Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме, з 01.01.2016. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 договору).
Пунктом 17.4 договору узгоджено, що цей договір може бути розірваний: за згодою сторін цього договору; будь-якою стороною в односторонньому порядку шляхом надання письмового повідомлення іншій стороні за тридцять календарних днів, якщо інша сторона не виконує свої зобов`язання за цим договором; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України та Кодексом.
Згідно з пунктом 17.5 договору розірвання цього договору не звільняє сторони від виконання своїх фінансових зобов`язань за цим договором.
28.03.2017 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) прийняла постанову №348, якою встановила Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи згідно з додатком (пункт 1). Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр» (п. 2).
Згідно з пунктом (рядком) 3 додатку до постанови для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи, встановлено тариф для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб. м на добу без ПДВ.
Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 набрала чинності 01.04.2017.
29.03.2017 між сторонами підписано та скріплено печатками додаток 1/1 до договору №1604000621 транспортування природного газу від 01.03.2016.
Вказаним додатком сторони погодили гарантовану потужність у період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 152,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське (Г-в до ГРС Олексіївка), ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003528O та 10,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське 2 (Г-н до ГРС Олексіївка) ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003532Х (а.с.27, том 1).
01.04.2017 Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 набрала чинності.
Відповідно до звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу Газовидобувного підприємства ТОВ «Сахалінське» №1 від 05.05.2017 та відповідно до акту приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року від 05.05.2017 позивач у квітні 2017 року прийняв на точці входу в газотранспортну систему від відповідача 4865,488 тис.куб.м видобутого природного газу (а.с.32-36, том 1).
20.04.2017 АТ «Укртрансгаз» складено рахунок №04-17-1604000621/Р/1 вартості наданих послуг розподілу потужності на точці входу за квітень 2017 року на загальну суму 1741622,40 грн (163 тис.куб.м х 30 (кількість днів) х 296,80 грн (тариф без ПДВ) х 1,2 (ПДВ) (а.с.29, том 1). 
Листом від 20.04.2017 за вих.№5190/12 АТ «Укртрансгаз» звернулось до ТОВ «Сахалінське», в якому пропонувало останньому здійснити оплату потужності відповідно до умов договору (а.с.28, том 1). 
Однак вказана претензія залишена ТОВ «Сахалінське» без задоволення, зазначена заборгованість була предметом розгляду у справі № 922/2090/25.
04.05.2017 сторонами складено акт приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року, відповідно до якого ТОВ «Сахалінське» подано до газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз» газ, у загальному обсязі 4865,488 тис.куб.м, зокрема, природний газ, що належить ТОВ «Сіріус-1», ПрАТ «Видобувна Компанія «УкрНафтоБуріння», ТОВ «Укргазінвест» за спільним між ними договором виробництва від 22.09.2015 – в обсязі 4286,927 тис.куб.м, ТОВ «Сахалінське» - в обсязі 198,057 тис.куб.м, ТОВ «Актив Газ Ресурс», ПрАТ «Видобувна Компанія «УкрНафтоБуріння», ТОВ «Укргазінвест» за спільним між ними договором виробництва від 17.02.2016 - в обсязі 380,504 тис.куб.м (а.с.32, том 1).
Відповідно до Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ «Сахалінське» від 05.05.2017 до газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз» подано газ власного видобутку групи газовидобувних підприємств, зокрема, ТОВ «Сахалінське» - в обсязі 198,057 тис.куб.м, ПрАТ «ВК «Укрнафтобуріння» - в обсязі 1866,971 тис.куб.м, ТОВ «Сіріус-1» - в обсязі 1714,770 тис.куб.м, ТОВ «Укргазінвест» - в обсязі 933,489 тис.куб.м, ТОВ «Актив Газ Ресурс» - в обсязі 152,201 тис.куб.м, який позивач прийняв на точці входу від ТОВ «Сахалінське» в обсязі 4865,488 тис.куб.м, і замовником послуг використання потужності газотранспортної системи в обсязі поданого природного газу є ТОВ «Сахалінське» (а.с.33-35, том 1).
Замовлена потужність відповідача за квітень 2017 року в межах рівня, визначеного у додатку 1 до договору, становила 4890,0 тис.куб.м, та була предметом розгляду у справі №922/2090/25, де сума вартості послуг розподілу замовленої потужності в розмірі 1741622,40 грн, тоді як обсяг використаної потужності понад рівень, визначений у додатку 1 до договору, є предметом позову у даній справі.
Відповідно до угоди від 05.08.2019 оператор та замовник дійшли згоди, що з 01.03.2019 розірвано договір №1604000621 транспортування природного газу від 01.03.2016. Також в угоді зазначено, що з 01.03.2019 зобов`язання сторін, що виникають із договору, припиняються, окрім фінансових зобов`язань, що виникли в період дії договору і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками в цій частині. Вказана угода підписана сторонами (а.с.26, том 1).
Позивач зазначав, що тариф на потужність точки входу до газотранспортної системи є єдиним та не залежить від того, чи обсяг розподіленої потужності є обсягом в межах замовленої потужності, чи обсягом понад ці межі, оскільки йдеться саме про використану потужність точки входу до газотранспортної системи. Незалежно від того, що відповідачем подано на точку входу 4865,488 тис.куб.м природного газу, а замовлений обсяг складав 4890,0 тис.куб.м, у щодобовому розрізі має місце використання потужності понад рівень, визначений у додатку 1 до договору. З урахуванням положень пункту 8.3 договору, вартість замовленої договірної потужності у справі №922/2090/25 розраховано з урахуванням вказаних положень, виходячи з величини замовленої потужності на рівні 163,0 тис.куб.м на добу, незалежно від того, що за яку певну добу у квітні 2017 року відповідач не використав її у повному обсязі. Для визначення у даній справі обсягу використання потужності понад рівень, визначеного у додатку 1 до договору, позивачем ураховано дані фактичного використання потужності за кожну добу, тому сумується обсяг використання потужності понад рівень саме по тим дням, де мало місце перевищення. За рахунок того, що відповідач по деяким дням неповністю використав замовлену потужність, а по деяким дням використав понад визначений рівень, розмір перевищення використаної потужності за кожну добу у відповідача загалом складає 237,506 тис.куб.м, незалежно від того, що її розмір не відповідає різниці між обсягом замовленої потужності 4865,488 тис.куб.м, і обсягом фактично використаної потужності 4890,0 тис.куб.м. Водночас, варто урахувати щодобові дані. Відповідно, вартість такої послуги з урахуванням затвердженого тарифу складає 84590,14 гривень (237,506 тис.куб.м х 296,80 грн х 20%ПДВ). В акті приймання-передачі природного газу за квітень 2017 від 04.05.2017, відповідно до якого ТОВ «Сахалінське» подано до газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз» природний газ у загальному обсязі 4865,488 тис.куб.м, зазначено про те, що передача газу здійснюється саме на комерційних ВОГ УПГ-2 ТОВ «Сахалінське», відповідно, джерелом інформації про щодобову передачу обсягів газу є безпосередньо відповідач, як власник комерційного вузла обліку газу (ВОГ). За отриманими даними фактичного використання потужності за кожну добу позивачем як оператором ГТС встановлено використання потужності точки входу в газотранспортну систему понад рівень (163,0 тис.куб.м), визначений у додатку 1 до договору, виходячи з чого вирахувано сумарне перевищення по добам в обсязі 237,506 тис.куб.м.
Позивач здійснив розрахунки на підставі інформації, власником якої є відповідач, та яка надана відповідачем на виконання вимог Кодексу ГТС (дані відповідача у первісному вигляді (як першоджерело) з обчислювача Флоутек №58 ТОВ «Сахалінське» на ПВВГ-1 та ПВВГ-2 (пункти вимірювання витрат газу), які підтверджують, що вимірювання здійснено саме на вузлах обліку відповідача.
У зв`язку з несплатою відповідачем вартості додаткової плати за перевищення договірних потужностей за договором №1604000621 транспортування природного газу від 01.03.2016 за квітень 2017 року, АТ «Укртрансгаз» звернулося до господарського суду з даним позовом про стягнення з ТОВ «Сахалінське» 84590,14 грн заборгованості, розрахованої відповідно до обсягу прийнятого на точці входу в газотранспортну систему газу та тарифу, встановленого в постанові НКЕКП №348 від 28.03.2017.
Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газотранспортної системи (Кодекс ГТС, Кодекс) та Типовим договором транспортування природного газу.
Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.
Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).
За змістом частин 1, 2 ст.32 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується регулятором.
Таким чином, укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг(НКРЕКП) від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.
Відповідно до положень пунктів 1, 9, 10 глави 1 розділу VIII цього Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком до договору транспортування природного газу.
Згідно з пунктами 1, 2, 10 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність в визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності. Потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує.
Відповідно до пунктів 17, 18 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.
За змістом пункту 2 глави 2 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема, стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.
Відповідно до умов Типового договору та умов договору правила та вимоги щодо оплатності послуг транспортування природного газу застосовуються у разі надання відповідних послуг, тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг (оператор) позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг (замовника).
Господарським судом встановлено, що позивач прийняв на точці входу від відповідача обсяг видобутого природного газу без попередньої оплати, тому в силу положень ст.538 Цивільного кодексу України зобов`язання здійснити оплату таких послуг у відповідача виникають одночасно з наданням йому таких послуг (за фактом виконання зустрічного зобов`язання). При цьому момент прострочення виконання відповідачем зобов`язання здійснити оплату визначається саме з моменту початку надання послуг.
Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 тариф на послуги розподілу потужності для точок входу набув чинності 01.04.2017.
Частиною 1 ст.253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо послуга замовленої потужності стала оплатною лише з 01.04.2017, у зв`язку із вступом в дію прийнятих тарифів, то зобов`язання відповідача сплатити вартість таких послуг, навіть на умовах попередньої оплати, не могли виникнути до дати набрання чинності тарифу, водночас дата набрання чинності тарифу 01.04.2017 є датою виникнення зобов`язання здійснити оплату, однак 01.04.2017 припадає на вихідний день, відповідно, перший за ним робочий день - понеділок 03.04.2017.
Як зазначалося вище, 29.03.2017 між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Сахалінське» підписано та скріплено печатками додаток №1/1 «Розподіл потужності» до договору №160400621 транспортування природного газу від 01.03.2016.
Вказаним додатком сторони погодили гарантовану потужність у період: з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 152,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське (Г-в до ГРС Олексіївка), ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003528O та 10,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське 2 (Г-н до ГРС Олексіївка) ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003532Х.
Вказаний додаток підписано представниками сторін та скріплено печатками.
Отже, сторонами погоджено величину гарантованої потужності у період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 152,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське (Г-в до ГРС Олексіївка), ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003528O та 10,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське 2 (Г-н до ГРС Олексіївка) ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003532Х.
Господарським судом ураховано правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 22.10.2021 у справі №910/1878/20, в якій, зокрема, зазначено: «Особливість визначеного договором порядку надання послуги замовленої (гарантованої) потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (пункт 2.3 договору) полягає в особливості фіксування факту її передачі (у відповідному обсязі), що здійснюється шляхом підписання сторонами додатку №1, який за умовами договору є необхідним і достатнім доказом надання оператором замовнику вказаної послуги в узгодженому обсязі у відповідному газовому періоді (пункт 2.4 договору), і не вимагає за умовами договору додаткового оформлення передачі вказаної послуги, зокрема, і шляхом оформлення акту наданих послуг замовленої потужності у відповідному газовому періоді за правилами пункту 11.1 договору (пункт 3.1 постанови), як помилково вважає позивач (пункт 6.1).
Отже, особливість вказаної послуги у правовідносинах з транспортування природного газу полягає в тому, що її надання оператором і отримання замовником (у вигляді доступу до використання) відбувається в один і той же момент - у момент вчинення правочину щодо узгодження сторонами обсягу цієї послуги на відповідний газовий період шляхом підписання додатку № 1 до договору з визначеними сторонами обсягами гарантованої (замовленої) місячної потужності у відповідному газовому періоді (пункти 2.3, 2.4 договору), що і засвідчує як факт надання цієї послуги оператором, так і факт її отримання замовником, а відповідно, обумовлює виникнення у замовника (позивача) обов`язку, передбаченого в пункті 8.3 договору, оплатити цю послугу на умовах та за правилами цього пункту договору».
Позивач у квітні 2017 року прийняв на точці входу в газотранспортну систему від відповідача 4890,000 тис.куб.м видобутого природного газу, що підтверджується звітом про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу відповідача №1 від 05.05.2017 та актом приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року від 05.05.2017.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на невиконання позивачем умов пункту 8.4 договору, зазначаючи, що у порушення вказаного пункту договору позивач не направляв відповідачу звіт про використання договірної потужності та рахунок на оплату, що мало бути здійснено у строк до десятого числа місяця, наступного за звітним.
Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями заявника апеляційної скарги, адже матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуги з розподілу потужності у період дії тарифу на такі послуги, які надавались на умовах оплатності. 
Так, за умови перевищення розміру договірної потужності, передбачено здійснення додаткової оплати оператору (пункт 4.1 договору), яка замовником не здійснена. 
Як було зазначено вище, 01.04.2017 набув чинності тариф на послуги розподілу потужності для точок входу відповідно до постанови НКРЕКП №348 від 28.03.2017 «Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і точок виходу для ПАТ «Укртрансгаз», який становив 296,80 грн за 1000,00 куб.м на добу без ПДВ.
Відповідно до пункту 7.1 договору вартість послуг розподілу потужності розраховується за тарифами, які встановлюються Регулятором.
Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (пункт 7.3 договору).
Відповідач посилається на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17 зупинено дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 «Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і точок виходу для ПАТ «Укртрансгаз».
Господарський суд узяв до уваги доводи позивача, який зазначав, що вказана обставина породила нестандартну ситуацію, зважаючи на що положення пункту 8.4 договору до спірних правовідносин не застосовуються, адже тариф на послуги зупинений раніше, ніж позивач мав скласти звіт, а відповідач - здійснити оплату, тобто були відсутні підстави для складання звіту та розрахунку додаткової плати за перевищену потужність саме у наступному за звітним (квітень 2017) місяці, тобто у травні 2017 року.
Позов не обґрунтовувався пунктом 8.4 договору, адже із зупиненням тарифу відпали підстави формувати та надати відповідачу звіт, складати рахунок та акт наданих послуг, ураховуючи, що вказані документи підлягали складенню у травні 2017 року, тоді як дія тарифу була зупинена.
Разом з тим, використання потужності понад рівень, визначений у додатку 1 до договору свідчить про споживання послуги розподілу по добам у більшому обсязі, що не є безкоштовним та підлягає оплаті на загальних підставах.
Зважаючи, що розподіл потужності реально відбувся, то позовні вимоги заявлені з урахуванням положень ст.538 Цивільного кодексу України.
Згідно з частинами 2 та 4 ст.538 Цивільного кодексу України при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.
Виходячи з того, що позивач прийняв на точці входу від відповідача обсяг видобутого природного газу без попередньої оплати, то в силу вказаних положень ст.538 Цивільного кодексу України зобов`язання здійснити оплату таких послуг у відповідача виникають одночасно з наданням йому таких послуг (за фактом виконання зустрічного зобов`язання).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача про те, що строк виконання грошового зобов`язання у розмірі заявлених позовних вимог для відповідача не настав.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги про те, що надання позивачем послуг з поставки у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є господарською операцією, підставою для бухгалтерського обліку якої є первинні документи, які повинні мати певні реквізити, а також посилання на те, що між сторонами не оформлені відповідні акти надання послуг, колегія суддів зазначає таке.
Факт подання відповідачем на точку входу природного газу у загальному обсязі 4865,488 тис.куб.м у квітні 2017 року є свідченням розподілу потужності точки входу до газотранспортної системи та отримання відповідної платної послуги, отже, і виникнення грошових зобов`язань у відповідача здійснити оплату за послугу розподілу потужності.
Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі №916/922/19 висловив правову позицію, відповідно до якої визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Отже, колегія суддів зазначає, що за умови відсутності оформленого акту наданих послуг позивач надав до матеріалів справи інші докази, що свідчать про фактичні обставини надання послуг розподілу потужності, а саме: дані фактичного використання потужності за кожну добу, що викладені у таблиці 1; додаток №1/1 від 29.03.2017, в якому сторони визначили обсяг замовленої потужності, тобто відповідачем здійснено замовлення місячної потужності в обсязі 163,0 тис.куб.м. на добу за період квітня 2017 року; звіт про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу №1 від 05.05.2017 ТОВ «Сахалінське» за квітень 2017 року, що підтверджує подачу на точку входу 4865,488 тис.куб.м; акт приймання-передачі природного газу від 04.05.2017 про передачу 4865,488 тис.куб.м; звіт по транспортуванню газу по газотранспортній системі ПАТ «Укртрансгаз» у квітні 2017 року, що підтверджує надходження від ТОВ «Сахалінське» 4865,488 тис.куб.м природного газу в розрізі його власників.
Місцевий господарський суд, належним чином дослідивши вказані докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вчинення відповідачем дій, направлених на користування потужністю газотранспортної системи та оформлення вищевказаних документів, за умови оплатності послуг розподілу потужності, є свідченням того, що вони впливають на зміну фінансового результату за господарською операцією та обов`язково призведуть до зміни активів та майнового стану сторін.
Верховним Судом неодноразово зазначалось, що рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунка-фактури, у контексті спірних правовідносин, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунка-фактури не звільняє відповідача за первісним позовом від обов`язку сплатити грошові кошти за договором.
Близька за змістом правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі №915/641/19, від 11.11.2021 у справі №922/449/21, від 27.03.2021 у справі №920/1343/21, від 10.01.2024 у справі №904/6023/19 (904/4903/22).
Таким чином, ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів та акту наданих послуг не звільняє відповідача від виконання обов`язку з оплати вартості послуги з розподілу потужності за договором за квітень 2017 року. 
Стосовно доводів відповідача про те, що відповідач, не погоджуючись з даними позивача при визначенні обсягу подобового перевищення потужності на ПВВГ-1 та ПВВГ-2, здійснив власні розрахунки подобових обсягів витрат природного газу по дням у квітні 2017 року, з урахуванням подобового видобутку та подачі газу через єдиний вихідний газопровід, підключений до газотранспортної системи України. За твердженням відповідача сумарне перевищення потужності згідно з розрахунками відповідача, становить 123,202 тис.куб.м, що значно менше обсягу, зазначеного позивачем у «таблиця 1» 237,506 тис.куб.м.
Колегія суддів зазначає, що крім контррозрахунку, матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування меншої величини перевищення потужності, про що також правильно зазначив суд першої інстанції.
Щодо не погодження відповідача з тарифом у розмірі 296,80 грн за 1000 куб.м на добу, з огляду на зупинення дії постанови НКРЕКП №348 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17 та подальшим її скасуванням іншою постановою НКРЕКП, колегія суддів зазначає таке.
28.03.2017 НКРЕКП прийнято постанову №348, якою встановлено Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи згідно з додатком (пункт 1).
Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр» (пункт 2).
Згідно з пунктом (рядком) 3 вказаного додатку вбачається, що для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи встановлено тариф для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.
01.04.2017 Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 набрала чинності.
Господарським судом правильно встановлено, що пунктом 1 постанови НКРЕКП №494 від 10.04.2017 внесено зміни до постанови №348 від 28.03.2017, зокрема, скасовано рядки 8-52 додатку до постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348.
Таким чином, тариф для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи не змінювався (не скасовувався) та становив 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.
При цьому дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 зупинено ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17, яку скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020.
Крім цього, на підставі постанови НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 пункт 1 постанови НКРЕКП №494 від 10.04.2017 виключено, а постанову НКРЕКП від 28.03.2017 №348 - визнано такою, що втратили чинність.
Постанова НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 набрала чинності 01.01.2019.
Ураховуючи, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17, якою зупинено дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348, була скасована, а постанову НКРЕКП від 28.03.2017 №348 визнано такою, що втратила чинність з 01.01.2019, колегія суддів погоджується з висновком господарського суд про те, що на момент спірних правовідносин - квітень 2017 року - вказана постанова у частині тарифу для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу була чинною, оскільки постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 втратила чинність 01.01.2019.
Отже, строк для оплати вартості послуг з розподілу потужності за квітень 2017 року є таким, що настав.
Перевіривши розрахунок спірної заборгованості, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість, оскільки розрахунок відповідає положенням договору та вимогам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, тому вартість послуги перевищення замовленої потужності за квітень 2017 року становить 84590,14 грн (237,506 тис.куб.м х 296,80 грн (тариф без ПДВ) х 1,2 (ПДВ).
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 Цивільного кодексу України кваліфікується як порушення зобов`язання.
Матеріали справи не містять доказів ані повної, ані часткової оплати вищезазначеної заборгованості.
За наведених обставин, господарський суд дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 84590,14 грн, чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування судового рішення, та жодним чином не спростовують встановлені господарським судом обставини, отже, заявник апеляційної скарги не обґрунтував та не довів порушення застосування господарським судом норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається. 
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахалінське» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/3173/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя В.В. Лакіза