ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 р. 	Справа № 440/8445/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 20.10.25 по справі № 440/8445/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області   
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області(далі по тексту - Терешківська сільська рада, відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 16.06.2025, поданої через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду) реєстраційний номер ФИ-18951384 з урахуванням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- визнати протиправною бездіяльність Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними в заяві ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 16.06.2025, поданої через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду), реєстраційний номер ФИ-18951384 з урахуванням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- визнати протиправною бездіяльність Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, викладеного у відповіді від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40, з урахуванням вимог статті 19 Закону України "Про звернення громадян";
- зобов`язати Терешківську сільську раду Полтавського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 16.06.2025, подану через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду) реєстраційний номер ФИ-18951384, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про неналежний розгляд відповідачем повторного звернення ОСОБА_1 до Терешківської сільської ради, що зареєстроване за № ФИ-18951384 (далі - звернення), оскільки відповідь ради надана без проведення головою Терешківської сільської ради Турпітьком В. П. та начальником відділу земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища Терешківської сільської ради Антоненко Т. М. додаткової перевірки обставин самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з обрахуванням збитків, за відсутністю вжиття відповідних заходів реагування у вигляді притягнення до відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до відповідальності через наявну корупційну складову у їх діях. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі №440/8445/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Шевченка, 1-А, с. Терешки, Полтавська область, 38762, код ЄДРПОУ 21044349) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 16.06.2025, поданої через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ-18951384.
Зобов`язано Терешківську сільську раду Полтавського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни, реєстраційний № ФИ-18951384 від 16.06.2025, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції частково скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 440/8445/25 з урахуванням статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимог Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів
Прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 в повному обсязі з урахуванням, листа Державної інспекції архітектури та містобудування України від 04.09.2025р. № 4494/02/13-25.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги наголосив, що відповідь Терешківської сільської ради від 12.06.25 № 1370/02.1.1-40 про неможливість вжиття заходів реагування на факти самовільного зайняття земельної ділянки та незаконні будівництва на газопроводі за адресою: Полтавський район, с. Копили, Горького, 75, проведення її обмірів, обрахування завданих збитків, складання актів перевірок є незаконною та спростовується листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яким повідомлено, що згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а також виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом. Отже, у відповідача наявні повноваження на проведення відповідних перевірок та вжиття заходів реагування на факти самовільного зайняття земельних ділянок. 
Наголосив, що листом Державної інспекції архітектури та містобудування України від 04.09.2025 № 4494/02/13-25 підтверджено повну бездіяльність Терешківської сільської ради, оскільки за наслідками ініційованої позивачем перевірки за період з 21.08.2025 по 03.09.2025 стосовно суб`єкта містобудування - ОСОБА_4 . Державною інспекцією архітектури та містобудування України встановлено факти самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим складено акт позапланового заходу державного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03.09.2025 № 39, протокол про адміністративне правопорушення від 03.09.2025 та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.09.2025. Однак, незважаючи на такі обставини, Терешківська сільська рада не вжила жодних заходів реагування у встановлений законом спосіб. 
Також звернув увагу на той факт, що у відповіді від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40 відповідачем навіть не роз`яснено порядок оскарження прийнятого нею рішення, що суперечить статті 19 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), що додатково підтверджує неналежне виконання своїх обов`язків Терешківською сільською радою.
В іншій частині зміст апеляційної скарги дублює зміст позовної заяви.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу Терешківська сільська рада просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
З огляду на те, що відповідно до приписів статті 8 Закону № 393/96-ВР повторні звернення від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання не розглядаються одним і тим же органом, якщо перше вирішено по суті, а рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення, стверджував про належність та правомірність наданої Терешківською сільською радою ОСОБА_1 відповіді, оформленої листом від 17 червня 2025 року за № 1412/02.1.1-40, що зумовлює відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.
Крім того, зауважив, що в силу пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року № 303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану" (далі - Постанова № 303) проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" припинено, що свідчить про відсутність підстав для проведення ініційованих позивачем у зверненні перевірок.
Посилаючись на приписи статті 382 КАС України зазначив, що позивач належним чином не обґрунтував необхідність застосування заходів судового контролю та не надав відповідних доказів.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради 01.03.2019.
16.06.2025 позивач через портал "Урядовий контактний центр" звернувся із заявою ФИ-18951384 до голови Терешківської сільської ради Турпітька В. П., у якій було зазначено, що відповіддю Терешківської сільської ради Полтавського району від 12.06.2025 № 1370/02.1.1-40, яка отримана через скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про неможливість вжиття заходів реагування на факти самовільного зайняття земельної ділянки та незаконні будівництва на Газопроводі за адресою: Полтавський район, с. Копили, Горького, 75, проведення її обмірів, обрахування завданих збитків, складання актів перевірок та вжиття відповідних заходів реагування Терешківською сільською радою щодо порушення земельного законодавства - ОСОБА_5 .
Наголошено, що вказана відповідь є незаконною та спростовується листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, яким повідомлено, що згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю. Тобто, на переконання позивача, Терешківська сільська рада, допустила повну бездіяльність у сфері земельних відносин, що підтверджено її відповіддю від 12.06.2025 № 1370/02.1.1-40.
У зв`язку з викладеним, позивач вимагав провести додаткову перевірку щодо бездіяльності Терешківської сільської ради в сфері земельних відносин, щодо не вжиття жодного заходу реагування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на факти самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з обрахуванням збитків, завданих Державі в умовах війни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та притягнення їх до відповідальності.
Окремо позивач наголошував на системному порушенні вимог Закону України "Про звернення громадян" та Указу Президента України від 07.02.2008 № 109/2008 при розгляді заяв, безпосередньо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які станом на 16.05.2025 не притягнуті до відповідальності.
Згідно з листом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40 підстави для проведення додаткової перевірки по суті питань, які викладені у зверненні, відсутні, а відповідь за вих. №1370/02.1.1-40 від 12.06.2025 надано позивачу згідно з нормами законодавства України.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 16.06.2025 № ФИ-18951384, оскільки не вжито відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Терешківської сільської ради щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 16.06.2025, поданої через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ-18951384, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачем не надано відповідь на питання, наведені в зверненні позивача від 16.06.2025.
Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Терешківську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни, реєстраційний № ФИ-18951384 від 16.06.2025, з урахуванням висновків суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними в заяві ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни, від 16.06.2025, поданої через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду), реєстраційний номер ФИ-18951384 та визнання протиправною бездіяльності Терешківської сільської ради щодо не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення, викладеного у відповіді від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40, з урахуванням вимог статті 19 Закону № 393/96-ВР, суд першої інстанції дійшов висновку про їх передчасність, так як відповідачем не здійснено належний розгляд по суті заяви позивача ФИ-18951384 від 16.06.2025.
Крім того, суд першої інстанції не вбачав підстав для застосування приписів статті 382 КАС України та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду через передчасність таких вимог, оскільки не вважав, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок неналежного, на переконання позивача, розгляду Терешківською сільською радою звернення ОСОБА_1 від 16.06.2025 № ФИ-18951384 через не вжиття відповідачем відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом № 393/96-ВР.
Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Статтею 4 Закону № 393/96 передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно із положеннями статті 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону № 393/96).
Матеріалами справи підтверджено, що звернення ОСОБА_1 від 16.06.2025 (а. с. 14) відповідало вимогам статті 5 Закону № 393/96, а тому підлягало розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявника.
Частиною 1 статті 15 Закону № 393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до частини 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР, рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно із статтею 19 Закону № 393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Згідно зі статтею 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Так, зі змісту наявного в матеріалах справи звернення ОСОБА_1 № ФИ-118951384 від 16.06.2025, вбачається, що позивач фактично просив Терешківську сільську раду провести додаткову перевірку за фактами бездіяльності голови Терешківської сільської ради ОСОБА_2 та начальника відділу земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища Терешківської сільської ради Антоненко Т. М. у сфері земельних відносин через невжиття заходів щодо самовільного зайняття ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з обрахуванням збитків, завданих Державі в умовах війни, та не притягнення вказаних осіб та ОСОБА_2 через наявну корупційну складову до відповідальності.
На вказане звернення відповідачем надано відповідь від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40, якою, з посиланням на надання відповіді за вих. № 1370/02.1.1-40 від 12.06.2025 на аналогічне звернення, відмовлено у проведенні додаткової перевірки по суті питань, які викладені у зверненні.
Дослідивши зміст відповіді від 12.06.2025 за вих. № 1370/02.1.1 колегією суддів встановлено, що за результатом розгляду його звернення № Ф320/02.1.8-07 від 05.06.2025 про проведення обміру земельної ділянки ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до Положення про постійні комісії Терешківської сільської ради, на постійну комісію з питань земельних відносин, навколишнього середовища та благоустрою території сільської ради не покладені повноваження на проведення обмірів земельних ділянок у зв`язку з відсутністю технічних засобів.
Також зазначено, що згідно із Законом України «Про землеустрій» роботи по проведенню обмірів земельних ділянок виконують юридичні та фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами - землевпорядниками, відповідальними за якість робіт з землеустрою.
Порівнявши відповіді відповідача від 12.06.2025 за вих. № 1370/02.1.1 та від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40, колегія суддів зазначає про відмінність питань, які були викладені у зверненні ОСОБА_1 № Ф320/02.1.8-07 від 05.06.2025 та № ФИ-118951384 від 16.06.2025, оскільки у першому було ініційовано проведення обміру земельної ділянки Терешківською сільською радою, а у другому - проведення додаткової перевірки за фактами бездіяльності посадових осіб Терешківської сільської ради щодо самовільного зайняття вищевказаними фізичними особами земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з обрахуванням збитків, завданих Державі в умовах війни, та не притягнення їх та ОСОБА_2 до відповідальності.
А відтак, посилання відповідача у листі від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40 на надання відповіді за вих. № 1370/02.1.1.-40 від 12.06.2025 на викладені у зверненні № ФИ-118951384 від 16.06.2025 питання є таким, що спростовано дослідженими матеріалами справи.
Отже, твердження відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про повторність звернення позивача № ФИ-118951384 від 16.06.2025 є хибним, оскільки у розумінні частин 2, 3 статті 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.
Крім того, слід зазначити, що навіть у разі надання позивачем повторного звернення з тих самих питань, що були поставлені у зверненні від 05.06.2025 (як про те стверджує відповідач), керівник Терешківської сільської ради мав прийняти рішення про припинення розгляду такого звернення (повторного), з повідомленням про це ОСОБА_1 , як того вимагає стаття 8 Закону №393/96-ВР, однак відповідачем не вчинено таких дій, доказів зворотного до матеріалів справи не надано.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що звернення позивача від 16.06.2025 № ФИ-118951384 не розглянуто належним чином, оскільки відповідь Терешківської сільської ради від 17.06.2025 за вих. № 1412/02.1.1-40 не містить жодних відомостей стосовно наявності або відсутності підстав для проведення ініційованих позивачем перевірок дотримання окремими особами вимог земельного законодавства та невжиття з цього приводу посадовими особами відповідача заходів реагування.
Колегія суддів враховує, що за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2019 у справі № 342/158/17, протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 16.06.2025, поданої через Урядовий контактний центр, реєстраційний № ФИ-18951384.
Слід також зауважити, що у порушення частини 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР лист Терешківської сільської ради від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40 не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.
Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Колегія суддів враховує, що відмова Терешківської сільської ради від 17.06.2025 № 1412/02.1.1-40 прийнята відповідачем без надання належної оцінки відомостям, які зазначені у зверненні ОСОБА_1 № ФИ-18951384 від 16.06.2025 та за відсутності відповідного мотивування. При цьому суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно відповідачу.
Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 15 Закону № 393/96.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Оскільки на теперішній час відповідачем не здійснено повторний розгляд звернення ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області щодо невжиття відповідних заходів реагування за обставинами, викладеними в заяві ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 16.06.2025, поданої через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду) реєстраційний номер ФИ-18951384 з урахуванням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо розгляду звернення позивача без дотримання вимог Закону № 393/96, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 у даному випадку буде зобов`язання Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни, реєстраційний № ФИ-18951384 від 16.06.2025, з урахуванням висновків суду.
Окремо слід зазначити, що відповідно до приписів частини 5 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Відтак, з огляду на не зазначення ОСОБА_1 у позовній заяві таких підстав задоволення адміністративного позову як отримання листа Державної інспекції архітектури та містобудування України від 04.09.2025 № 4494/02/13-25», про що вказується лише в апеляційній скарзі, надання оцінку таким доводам під час апеляційного перегляду справи виходить за межі апеляційного перегляду, а тому не може бути розглянуте судом апеляційної інстанції.
Щодо вимог ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).
Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.
Враховуючи те, що станом на момент ухвалення постанови у колегії суддів відсутні об`єктивні, підтверджені належними і допустимими доказами підстави вважати, що за відсутності встановлення такого заходу судового контролю за виконанням рішення суду, як зобов`язання відповідача подати звіт про повне виконання судового рішення, останнє не буде виконано відповідачем, а права ОСОБА_1 не будуть поновлені у межах розумних строків, вимоги апелянта про необхідність встановлення судового контролю у справі № 440/8445/25 задоволенню не підлягають.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з частиною 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст.229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 440/8445/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко