ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/6363/24
адміністративне провадження № К/990/33685/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М., 
суддів - Желєзного І.В., 
Жука А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Дніпровської міської ради 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 (головуючий суддя - Сліпець Н.Є.)
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024 (головуючий суддя - Сафронова С.В., судді - Чепурнов Д.В., Шальєва В.А.)
у справі № 160/6363/24
за позовом Громадської організації «Платформа Громадський контроль»
до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича, 
Дніпровської міської ради
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. Громадська організація «Платформа Громадський контроль» (далі - позивача) звернулася до суду з позовом до Дніпровського міського голови Філатова Б.А. (далі - відповідач-1), Дніпровської міської ради (далі - відповідач-2), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Філатова Б.А . Дніпровського міського голову належним чином розглянути електронну петицію «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України», підготувати проект рішення міської ради з питання електронної петиції та винести вказане питання електронної петиції (проекту рішення) на розгляд сесії місцевої ради з поставленням на голосування;
- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути питання, що зазначені в електронній петиції «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України» на найближчому пленарному засіданні Дніпровської міської ради.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач указує, що 01.11.2023 на офіційному сайті єдиної системи місцевих петицій «Е-DEM Місцеві петиції» оприлюднено петицію «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України», яка спрямована до депутатів Дніпровської міської ради. Як указує позивач, ця петиція набрала необхідну кількість голосів, що є підставою для її розгляду. Проте 20.12.2023 Управлінням по роботі зі зверненням громадян Дніпровської міської ради опубліковано відповідь на електронну петицію, якою повідомлено, що вказану петицію буде розглянуто лише як звернення громадян. Позивач наголошує на порушення відповідачами вимог статті 23-1 Закону України «Про звернення громадян», статей 14, 23 Статуту територіальної громади м. Дніпра та пунктів 1.1, 2.1, 3.1, 3.3, 3.4, 3.6, 3.8 Положення про електронні петиції, оскільки петицію, яка набрала необхідну кількість підписів, не було розглянуто належним чином та належним суб`єктом. Позивач підкреслює, що електронна петиція, яка набрала необхідну кількість підписів, розглядається безпосередньо міським головою на найближчому пленарному засіданні сесії міської ради, а результат розгляду оприлюднюються на офіційному сайті міської ради з винесенням указаного питання на розгляд сесії місцевої ради. Натомість, як зауважує позивач, електронну петицію розглянуто Управлінням по роботі зі зверненням громадян Дніпровської міської ради як звернення громадян, про що опубліковано відповідь. Такі дії відповідачів, як зазначає позивач, призвели до порушення прав та законних інтересів ініціатора петиції та підписантів електронної петиції. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024, позовну заяву Громадської організації «Платформа Громадський контроль» задоволено. Визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Філатова Б.А . Дніпровського міського голову належним чином розглянути електронну петицію «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України», підготувати проект рішення міської ради з питання електронної петиції та винести вказане питання електронної петиції (проекту рішення) на розгляд сесії місцевої ради з поставленням на голосування. Визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути питання, що зазначені в електронній петиції «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України» на найближчому пленарному засіданні Дніпровської міської ради. 
4. При ухваленні рішень, суди попередніх інстанцій керувалися тим, що оскільки електронна петиція, яка набрала необхідну кількість підписів, була розглянута на засіданні робочої групи з опрацювання електронних петицій, та відповідь на неї автору надано не уповноваженим суб`єктом, відповідач-1 допустив протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим було порушено порядок розгляду петиції, що призвело до порушення прав та законних інтересів ініціатора петиції та її підписантів. Також суди виснували про протиправну бездіяльність відповідача-2, оскільки електронна петиція, яка набрала необхідну кількість підписів та у встановленому законом порядку була подана до Дніпровської міської ради, не була належним чином розглянута останньою на пленарному засіданні.
Короткий зміст касаційної скарги та її обґрунтування 
5. Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем-2 подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, скаржник просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Громадської організації «Платформа Громадський контроль» відмовити у повному обсязі. 
6. Підставами касаційного оскарження судових рішень відповідач-2 указує пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
7. Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України скаржник зазначає про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.03.2021 у справі № 640/21611/19, від 10.05.2024 у справі № 420/18539/22, щодо права громадської організації звернутися до суду за захистом прав та інтересів. 
8. В цій частині вимоги касаційної скарги зводяться до незгоди скаржника з висновком суду першої інстанції щодо права позивача на звернення до суду за захистом порушеного права. Вважає, що у спірних правовідносинах права та охоронювані законом інтереси Громадської організації «Платформа Громадський контроль» жодним чином не порушені з боку відповідачів. Скаржник звертає увагу, що суд апеляційної інстанції не надав жодної оцінки аргументам відповідача-2 щодо відсутності у позивача порушеного права при зверненні до суду з цим позовом. Відповідач-2 підкреслює, що зі змісту спірної електронної петиції «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України» вбачається, що збір голосів на підтримку електронної петиції було проведено в інтересах Збройних Сил України, територіальної оборони та Комунального підприємства «Госпітальєри Дніпра», а не в інтересах членів Громадської організації «Платформа Громадський контроль». Звертає увагу, що у Статуті Громадської організації «Платформа Громадський контроль» мета та напрямки діяльності громадської організації жодним чином не пов`язані ні з підтримкою Збройних Сил України, ні з підтримкою територіальної оборони, ні з підтримкою безпосередньо Комунального підприємства «Госпітальєри Дніпра», як і не визначено, що члени громадської організації є учасниками таких структур. Тому, на переконання заявника касаційної скарги, права та інтереси саме Громадської організації «Платформа Громадський контроль» та її членів жодним чином не порушені, а тому громадська організація не має достатніх та обґрунтованих підстав для звернення до суду в інтересах її учасників, тоді як збір голосів на підтримку електронної петиції здійснювався в інтересах інших суб`єктів.
9. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач-2 посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 23-1 Закону України «Про звернення громадян», в частині наявності у органу місцевого самоврядування права розглянути електронну петицію як звернення громадян через відсутність необхідної кількості голосів на її підтримку, внаслідок підписання такої петиції особами, які не ідентифіковані ні як члени відповідної територіальної громади, ні як громадяни України в цілому.
10. У цьому аспекті скаржник зазначає, що за правилами Закону України «Про звернення громадян» та Положення про електронні петиції електронна петиція, яка в установлений строк не набрала необхідної кількості голосів на її підтримку, після завершення строку підписів розглядається не як електронна петиція, а як звернення громадян. З огляду на ту обставину, що 262 прізвища, ім`я, по батькові підписантів петиції були написані або з помилками, або з використанням символів, притаманним російському алфавіту, указане, як зауважує відповідач-2, зумовило неможливість ідентифікувати таких осіб як членів Дніпровської територіальної громади та громадян України в цілому. Скаржник наполягає на тому, що незважаючи на те, що електронна петиція набрала більше 3000 голосів, проте 10 відсотків підписантів такої неможливо було ідентифікувати, така петиція була розглянута як звернення громадян відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». 
11. Також зі змісту касаційної скарги слідує, що така подана на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються з підстави, визначеної у пункті 2 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, скаржник указує, що у суді першої інстанції ним було заявлено клопотання про відвід судді, у задоволенні якого суд першої інстанції відмовив. Тут відповідач-2 наводить мотиви, які, на його думку, указували на упередженість судді, яка розглядала справу у суді першої інстанції. Зауважує, що незгоду з ухвалою суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про відвід судді, відповідачем-2 було викладено в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції, проте суд апеляційної інстанції таким доводам відповідача-2 жодної оцінки не надав. 
Позиція інших учасників справи
12. У відзиві на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 
Рух касаційних скарг
13. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Мартинюк Н.М., Жука А.В. від 10.10.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Дніпровської міської ради. 
14. Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
15. Розпорядженням в.о. заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 09.04.2026 № 411/0/78-26 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 160/6363/24 у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Мартинюк Н.М.
16. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2026 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Жука А.В., Желєзного І.В. для розгляду судової справи № 160/6363/24.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
17. 01.11.2023 на офіційному сайті єдиної системи місцевих петицій «Е-DEM Місцеві петиції» було оприлюднено петицію «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України».
18. Відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті єдиної системи місцевих петицій «Е-DEM Місцеві петиції», 05.12.2023 ця петиція набрала 3054 голосів із 3000 необхідних, що стало підставою для спрямування її до депутатів Дніпровської міської ради.
19. 14-15.12.2023 проведено засідання робочої групи для опрацювання електронних петицій, на якому робочою групою для опрацювання петицій було опрацьовано, в тому числі, петицію «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України».
20. За результатом розгляду на засіданні робочої групи 14.12.2023 зазначеної електронної петиції було вирішено «звернутися з листом до сервісу «місцеві електронні петиції» з проханням надати інформацію щодо належності підписантів до членів Дніпровської міської територіальної громади та до департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з листом щодо надання інформації стосовно кількості осіб-підписантів, які зареєстровані на території міста Дніпра відповідно до даних реєстру територіальної громади». 
21. На засіданні робочої групи 15.12.2023 було вирішено рекомендувати надати міському голові пропозиції розглянути електронну петицію «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України» розглянути як звернення громадян та звернутися до Служби безпеки України з проханням вжити заходи реагування відповідно до вимог чинного законодавства, а також відповідно до пункту 3.6 Положення про електронні петиції довести інформацію щодо розгляду електронної петиції до відома депутатів міської ради під час чергової сесії у розділі «різне». 
22. Головою робочої групи для опрацювання електронних петицій Т. Єфімовою було надіслано на ім`я міського голови лист-рекомендацію № 2 від 15.12.2023, яким рекомендовано електронну петицію «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України» розглянути як звернення громадян, звернутися до Служби безпеки України з проханням вжити заходи реагування відповідно до вимог чинного законодавства, а також відповідно до пункту 3.6 Положення про електронні петиції довести інформацію щодо розгляду електронної петиції до відома депутатів міської ради під час чергової сесії у розділі «різне».
23. Листом начальника Управління по роботі зі зверненням громадян Дніпровської міської ради від 20.12.2023 № ПЕТ-1/0-1/09-23 автору петиції було надано письмову відповідь, якою повідомлено про розгляд електронної петиції «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України» як звернення громадян з підстав встановленої Дніпровською міською радою наявності близько 10 відсотків підписантів з російськими прізвищами, іменами та по батькові відносно кількості інших підписантів, а саме: 262 прізвища, ім`я, по батькові написані або з помилками, або з використанням символів, притаманним виключно російському алфавіту, що відповідно до чинного законодавства України не може бути внесено як паспортні дані, і відповідно, зазначені особи не можуть бути ідентифіковані як члени Дніпровської міської територіальної громади та як громадяни України.
24. Позивач, вважаючи, що петиція розглянута неналежним чином та неналежним суб`єктом, звернувся до суду з цим позовом. 
Позиція Верховного Суду 
25. За правилами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
26. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України). 
27. Надаючи оцінку оскаржуваним судовим рішенням у межах доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд виходить із такого.
28. За змістом частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
29. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
30. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
31. За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 
32. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
33. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
34. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду, тобто негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень.
35. При цьому адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача. Відсутність порушення суб`єктивних прав особи, навіть у разі, коли рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень містять ознаки протиправності, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.
36. Адже адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
37. Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.
38. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті. За відсутності бодай одного випадку реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача спірним актом, захист таких прав стає неможливим, а отже й відсутні підстави для задоволення позову.
39. У цій справі Громадська організація «Платформа Громадський контроль» оскаржує бездіяльність Дніпровського міського голови Філатова Б.А. та Дніпровської міської ради щодо неналежного розгляду електронної петиції «Зміни до Бюджету на 2024 рік та відміна тендерів Комунального підприємства «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради задля Підтримки Обороноздатності та Захисту України». 
40. У позовній заяві, на обґрунтування порушених прав та законних інтересів, Громадська організація «Платформа Громадський контроль» вказує, що бездіяльність відповідачів щодо нерозгляду електронної петиції порушує права та законні інтереси як автора (ініціатора) електронної петиції, так і підписантів петиції, які є асоційованими членами громадської організації, що призвело до порушення їх права на участь у місцевому самоврядуванні. 
41. Доводячи правомірність своїх дій відповідач-2, серед іншого, покликався на відсутність порушених прав та інтересів Громадської організації «Платформа Громадський контроль». Відповідач-2 наголошував, що позивач петицію не подавав та не голосував за неї, а тому з боку відповідачів жодних прав та інтересів безпосередньо позивача як юридичної особи не було порушено. 
42. Суд першої інстанції вважав, що відповідачами було допущено протиправну бездіяльність, що призвело до порушення прав та законних інтересів кожного підписанта електронної петиції, у тому числі її автора, яка є членом громадської організації, а тому остання наділена правом звернутися до суду за захистом порушеного права своїх членів організації.
43. Судом апеляційної інстанції питання наявності/відсутності порушеного права Громадської організації «Платформа Громадський контроль» взагалі не досліджувалося, доводам апеляційної скарги відповідача-2 про відсутність порушених прав позивача оцінка не надавалася.
44. Так, частина перша статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.
45. За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.
46. Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.
47. Частиною першою статті 6 Закону України «Про громадські об`єднання» визначено, що громадські об`єднання мають право реалізовувати свою мету (цілі) шляхом укладення між собою на добровільних засадах угод про співробітництво та/або взаємодопомогу, утворення відповідно до цього Закону громадських спілок, а також в інший спосіб, не заборонений законом.
48. Статут громадського об`єднання має містити відомості про мету (цілі) та напрями його діяльності (пункт 2 частини першої статті 11 Закону України «Про громадські об`єднання»). 
49. Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі № 420/18539/22 вказав, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 28.11.2013 № 12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.
50. Верховний Суд у постанові від 10.05.2024 у справі № 420/18539/22 констатував, що громадська організація має право пред`являти позов до суду в інтересах інших осіб у двох альтернативних випадках: (1) у разі необхідності захистити права та інтереси членів громадської організації; (2) у разі необхідності захистити права та інтереси інших осіб (не членів громадської організації), які звернулися. Проте кожній із зазначених ситуацій, коли громадська організація може звернутися до суду, кореспондує умова, що такі повноваження мають бути передбачені статутними документами або законодавчими нормами.
51. У постанові від 31.03.2021 у справі № 640/21611/19 Верховний Суд, з посиланням на висновки Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 у справі № 815/219/17, вказав, що громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності. Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав.
52. Вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати:
- статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову;
- мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову; 
- інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту;
- чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації;
- добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.
53. Суд зауважує, що суд першої належним чином не перевірив наявність у позивача повноважень для звернення до суду, суд апеляційної інстанції взагалі не перевіряв наявність у позивача права для звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутній статут Громадської організації «Платформа Громадський контроль», що позбавляє суд касаційної інстанції можливості оцінити доводи касаційної скарги відповідача-2, чи підпадає позивач під всі критерії, що дають право громадській організації для звернення до суду з заявленими вимогами.
54. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено усіх фактичних обставин справи та не досліджено відповідні докази (в частині стверджуваного позивачем порушення його права), які мають значення для правильного вирішення справи, а з урахуванням повноважень касаційного суду суд касаційної інстанції не наділений правом досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні. 
55. Отже, доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.
56. Інші доводи та аргументи касаційної скарги, зважаючи на наведені мотиви, визначального значення не мають, а тому Верховним Судом не аналізуються.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
57. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу; або; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. 
58. Оскільки судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
59. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити частково. 
2. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024 у справі № 160/6363/24 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді І.В. Желєзний 

А.В. Жук