Справа №:755/16569/25
Провадження №: 2/755/243/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Катющенко В.П.
при секретарі - Мовчан А.С.
за участю: представника позивача - Дудар Н.С.
представника відповідача ОСОБА_3.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, АТ «УКРСИББАНК», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить суд: 
-стягнути на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008 (в системі обліку банку договір №.11302838002) у розмірі 279 930,08 дол. США, з яких: 101 321,14 дол. США - заборгованість за кредитом, 178 608,94 дол. США - за процентами за користування кредитом;
-стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» судовий збір у розмірі 139 233,86 грн. 
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування - АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 , уклали договір про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008 з додатковими угодами (в системі обліку банку договір №.11302838002). Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 130 000,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 21.02.2018 згідно з графіком погашення кредиту (п. п.1.1., 1.2 кредитного договору) та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,9 % річних (п.1.3.1 кредитного договору). За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі збільшеному вдвічі від ставки, передбаченої у п.1.3.1 кредитного договору. Підвищені проценти нараховуються на прострочену суму боргу за наданим кредитом з дати виникнення прострочки, а саме з наступного дня після дати несплати і до дати фактичного погашення боргу. Проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надана банком позичальнику, і яка ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору та повинні сплачуватися щомісяця до дати фактичного повернення кредиту (п.1.3.3 кредитного договору).
Додатковою угодою №1 від 27.02.2009 та додатковими угодами №2 від 07.10.2009 та від 21.10.2009 змінено графік погашення кредиту. Додатковою угодою №3 від 08.06.2010 змінено графік погашення кредиту за договором та кінцева дата терміну погашення кредиту за договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 21.02.2020. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11302838000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №11302838001. Згідно з додатковою угодою № 4 від 24.06.2011 сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11302838000 (№ 11302838001), так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 11302838002. Також сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Встановили розмір ануїтетного платежу 1 501,00 дол. США з днем сплати 24 червня кожного місяця. Крім того, сторони домовились встановити новий строк повернення кредиту позичальником, що визначений у договорі, і вирішили: викласти пункт 1.2.2 пункту 1.2 договору в наступній редакції: «Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 06.06.2025, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з підпунктів 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4, договору». 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти. Натомість, відповідач всупереч умов кредитного договору, не здійснив повернення кредиту та не сплатив проценти у повному обсязі до 06.06.2025, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 30.07.2025 за кредитним договором існує заборгованість у розмірі 279 930,08 дол. США, з яких: 101 321,14 дол. США - заборгованість за кредитом, 178 608,94 дол. США - за процентами за користування кредитом.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.09.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2025 розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «УКСИБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
10.11.2025 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила суд застосувати позовну давність у даній справі та з цих підстав відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування, окрім обставин, з якими погоджується позивач посилаючись на них у позовній заяві, додатково зазначила, що за період з 21.02.2008 по 10.12.2013 відповідач на користь банку сплатив всього 113 627,05 доларів США. 09.10.2013 банк склав вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, зі змісту якої вбачається, що начебто позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, при цьому позивач не вказує періоду, протягом якого, на думку останнього, від ОСОБА_1 не надходять платежі за кредитним договором. Зазначеною вимогою АТ «УкрСиббанк» вимагає погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. 22.10.2013 позивач направив вказану вимогу на адресу позичальника, яка була отримана останнім 01.11.2013. Втім, банк 16.10.2013, тобто до встановлених у вимозі строків погашення простроченої заборгованості, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. 23.09.2020 Дніпровський районний суд м. Києва у цивільній справі №755/26689/13 виніс рішення, яким позов АТ «УкрСиббанк» було задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 21.02.2008 у розмірі: основний борг - 101 321,13 дол. США, у тому числі прострочений борг - 9 866,06 дол. США, що на день звернення до суду з позовом (16.10.2013) складало 809 555,82 грн; 2 439,01 дол. США - заборгованість за відсотками, що на день подачі позову складало 19 495,01 грн, а разом стягнуто 103 769,14 дол. США, що в еквіваленті складає 829 043,52 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 06.04.2021 постановою Київського апеляційного суду у цивільній справі №755/26689/13 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2020 в частині вирішення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судових витрат скасовано з ухваленням нового рішення. Позов АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 15.12.2021 постановою Верховного Суду у цивільній справі №755/26689/13 касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 06.04.2021 в частині вирішення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 10.08.2022 постановою Київського апеляційного суду у цивільній справі №755/26689/13 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23.09.2020 в частині задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення, про відмову у задоволенні позову банку. 17.08.2023 постановою Верховного Суду у цивільній справі №755/26689/13 відмовлено у задоволенні клопотання АТ «УкрСиббанк» про зупинення касаційного провадження до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №553/1501/15-ц; касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення; постанову Київського апеляційного суду від 10.08.2022 залишено без змін. Отже, з фактичних обставин даної цивільної справи №755/16569/25 вбачається, що 21.10.2013 ПАТ «УкрСиббанк» направив відповідачу письмову вимогу про дострокове погашення всієї заборгованості, чим змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 06.06.2025 на 31.12.2013 включно. Разом з цим, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом 14.08.2025, тобто після спливу позовної давності 31.12.2016 включно. З огляду на наведене вище стверджує, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду та сторона відповідача заявляє про застосування позовної давності, та відмову з цих підстав в позові в повному обсязі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача АТ «УкрСиббанк» - Дудар Н.С. підтримала заявлені вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що 21.02.2008 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач мав повернути кредит у розмірі 130 000 доларів США до 21.02.2018, потім цей строк був продовжений до 21.02.2020, пізніше до 06.06.2025. На день подання позовної заяви кредит відповідачем не сплачений. Щодо строку позовної давності зазначила, що у 2013 році банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, а остаточне рішення було винесено Верховним Судом в серпні 2023 року, яким позов залишено без задоволення, оскільки прострочена заборгованість, яка заявлялась до стягнення була сплачена. Крім того, зазначає, що поки дана справа розглядалася судами, позивач не міг звернутися до суду з аналогічним позовом. 
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначила, що між сторонами дійсно був укладений договір про надання споживчого кредиту і відповідач погашав заборгованість відповідно до встановленого графіку. Крім того, на забезпечення даного договору були укладені договори поруки, іпотеки та страхування. Протягом 2008-2011 років сторони укладали додаткові угоди, якими змінювався номер договору, черговість погашення заборгованості, спосіб оплати і дати внесення останнього платежу. В жовтні 2013 позивачем була надіслана вимога про дострокове виконання договору та повернення всієї суми заборгованості. Тому банк змінив строк виконання зобов`язань, тобто на 41 день, а це припадало на кінець 2013 року, тому з цієї дати слід вважати, що банк має право звернутися до суду із вимогами про стягнення заборгованості. При цьому, до отримання вимоги відповідачем, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, як прострочених, так і усіх інших платежів. На момент, коли відповідач отримав вимогу, у нього був прострочений один платіж, який він погасив. Зазначає, що якщо б банк відкликав вимогу, то можна було б говорити про зміну строку виконання зобов`язань. Але банк цього не зробив. В межах справи № 755/26689/13-ц було призначено експертизу, і банк мав можливість змінити предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, але не зробив цього. Зазначила, що якщо змінюється строк виконання зобов`язання вимогою про дострокове повернення коштів, то банк не має права вимагати та нараховувати відсотки. Всього відповідачем було погашено заборгованість у розмірі 113 000 доларів США, кредит був застрахований, а тому банк нічого не втрачав. Також поручителем була юридична особа, яка була визнана банкрутом, а тому банк задовольнив свої вимоги у справі про банкрутство.
Суд, вислухавши позиції учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Судом встановлено, що 21.02.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11302838000 (далі - Договір), за умовами якого, банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, в сумі 130 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 656 500 грн за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі (п.1.1 Договору) (а.с.8).
Надання кредиту здійснюється у наступний термін: 21.02.2008. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 21.02.2018, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін (п.1.2 Договору) (а.с.8).
За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,90 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. Строк сплати процентів з 01 по 21 число (включно) кожного місяця, за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п.1.3.1, 1.3.4 Договору) (а.с.8).
Цільове призначення (мета) кредиту - кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: споживчі цілі. Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у банку, код банку (МФО) 351005 (п.1.4, 1.5 Договору) (а.с.8).
Відповідно до п.2.1 Договору, виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається: застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме: квартири, що складаються з трьох кімнат, загальною площею 71 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є власністю ОСОБА_1 ; порука, а саме: порука ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО» (а.с.8).
Згідно меморіального ордеру № 0602151544 від 21.02.2008, ОСОБА_1 було надано кредит згідно угоди № 11302838000 від 21.02.2008 у розмірі 130 000 доларів США (а.с.19).
27.02.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Договору надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008, якою змінено графік погашення кредиту за договором (а.с.12).
07.10.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008, якою внесено зміни до кредитного договору та викладено п.1.3, 1.3.4 в наступній редакції: «строк сплати процентів: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. При цьому сторони також погодили, що в разі повернення до банку всієї суми кредиту: банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов`язується сплатити банку суму таких нарахованих процентів». Даною додатковою угодою сторони домовились внести зміни в графік погашення кредиту (а.с.13).
21.10.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008, якою змінено графік погашення кредиту за договором (а.с.14).
08.06.2010 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 3 до Договору про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008, відповідно до якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11302838000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №11302838001. Також сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором та про зміну кінцевого терміну погашення кредиту за договором. Встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 21.02.2020 (а.с.15).
Згідно з додатковою угодою № 4 укладеною між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 24.06.2011 до Договору про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008, сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11302838000 ( НОМЕР_2 ), так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 11302838002. Також сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Встановили розмір ануїтетного платежу 1 501 доларів США. День сплати 24 числа кожного календарного місяця. Крім того, сторони домовились встановити новий строк повернення кредиту позичальником, що визначений у Договорі, і вирішили: викласти пункт 1.2.2 пункту 1.2 Договору в наступній редакції: «Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 06.06.2025, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 Договору» (а.с.17).
21.02.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» укладено Договір поруки № 181725, за умовами якого, ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» зобов`язується перед АКІБ «УкрСиббанк» відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед АКІБ «УкрСиббанк», що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.100).
27.02.2009 між ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 181725 від 21.02.2008, за умовами якої, ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» надало свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується Договором, а саме: графік погашення кредиту (а.с.101).
21.10.2009 між ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Додаткову угоду № 2 до Договору поруки № 181725 від 21.02.2008, за умовами якої, ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» надало свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується Договором, а саме: графік погашення кредиту (а.с.101).
24.06.2011 між ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Додаткову угоду/Договір про внесення змін № 4 до Договору поруки № 181725 від 21.02.2008, за умовами якого, ТОВ «АКСЕС ТРЕЙД КО.» надало свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується Договором, а саме: змінити схему погашення кредиту з «Стандарт» та «Ануїтет»; графік погашення кредиту; кінцевий термін виконання основного зобов`язання - 06.06.2025, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов Кредитного договору (а.с.102).
21.02.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки № 77795, за умовами якого ОСОБА_1 передає в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» наступне нерухоме майно - нерухомість, яке належить позичальнику, а саме: трикімнатна квартира номер АДРЕСА_2 (а.с.103).
21.02.2008 ЗАТ «Страхова компанія «Український Страховий Альянс» та ОСОБА_1 уклали Договір страхування серії ИБ № 2060502, за умовами якого, ЗАТ «СК «Український Страховий Альянс» зобов`язується при дотриманні всіх викладених нижче умов страхування, відшкодувати ОСОБА_1 /АКІБ «УкрСиббанк» прямі збитки, що перевищують встановлену франшизу, які відбулися в період дії Договору, але в межах страхової суми. Об`єктом страхування є майнові інтереси ОСОБА_1 , що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням майном відповідно до Договору № 77795 від 21.08.2008 між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» (а.с.100).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом частини першої статті 615 ЦК України, не припустима одностороння відмова від зобов`язання.
Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
09.10.2013 АТ «УкрСиббанк» направило на адресу позичальника ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення суми кредиту за договором про надання споживчого кредиту від 21.02.2008 та додаткових угод до нього (а.с.117) та 11.10.2013 АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.118-119).
Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.
Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14.09.2016 у справі № 6-223цс16).
Згідно з частиною десятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Наведені приписи дають підстави для висновку, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10.06.2017 (набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування»), встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) та у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 409/1398/18 (провадження № 61-8551св21).
Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частина 4 статті 82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23.09.2020 у справі № 755/26689/13-ц, позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11302838000 від 21.02.2008 в розмірі: основний борг - 101 321,13 доларів США, в тому числі прострочений борг 9 866, 06 доларів США, що на день подачі позову (16.10.2013) складало 809 555, 82 грн.; 2439,01 доларів США -заборгованість по відсоткам, що на день подачі позову складало 19495,01 грн., а всього стягнути 103 769,14 доларів США, що на день подачі позову складало 829 043, 52 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» витрати по оплаті судово - економічної експертизи в розмірі 15 072 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 441 грн., а всього стягнуто 18 513 грн. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» про розірвання договору про надання споживчого кредиту відмовлено (а.с.82-84).
Постановою Київського апеляційного суду від 06.04.2021 у справі № 755/26689/13-ц, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3. представника ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23.09.2020 в частині вирішення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення (а.с.84-86).
Постановою Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 755/26689/13-ц, клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження залишено без задоволення. Касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 06.04.2021 в частині вирішення позову АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Справу у цій частині передано на розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.86-91).
Постановою Київського апеляційного суду від 10.08.2022 у справі № 755/26689/13-ц, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3. задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23.09.2020 в частині задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині стягнення судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення яким в задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат відмовлено (а.с.91-94).
Постановою Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 755/26689/13-ц, відмовлено у задоволенні клопотання АТ «УкрСиббанк» про зупинення касаційного провадження до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 553/1501/15-ц. Касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 10.08.2022 залишено без змін (а.с.94-98).
У вищезгаданій постанові ВС залишаючи без задоволення касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» зазначив, що скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалюючи в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, правильно виходив із того, що оскільки банк не дотримався обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а саме не направив відповідачу вимогу про таке погашення кредиту до моменту звернення до суду із цим позовом, та оскільки відповідач погасив суму простроченої заборгованості у встановлені кредитним договором та вимогою строки, що підтверджується відповідними квитанціями, то правові підстави для дострокового стягнення із відповідача усієї суми кредиту відсутні.
Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що ПАТ «УкрСиббанк» було змінено строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 06.06.2025 на 31.12.2013 включно, оскільки Верховним Судом встановлено відсутність підстав для дострокового стягнення із відповідача усієї суми кредиту, враховуючи виконання відповідачем зобов`язань із погашення простроченої заборгованості на підставі досудової вимоги банку.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається із довідок-розрахунків заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11302838000 від 21.02.2008, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті відсотків за кредитним договором та тіла кредиту перед ПАТ «УкрСиббанк» не суперечить умовам Договору про надання споживчого кредиту №11302838000 від 21.02.2008 із додатковими угодами до нього, та станом на 30.07.2025 становить: заборгованість за кредитом - 101 321,14 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 178 608,94 дол. США. 
Дана сума заборгованості не спростована відповідачем, у зв`язку з чим, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11302838000 від 21.02.2008 в сумі 279 930,08 дол. США такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та доведеними належними та допустимими доказами у справі.
В той же час, згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ПК України).
Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Частиною 5 статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Так, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за кредитом за період з 24.06.2011 по 30.07.2025 (згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 30.07.2025 за кредитним договором № 11302838002 від 24.06.2011); по процентам за користування кредитом за період з 25.07.2011 по 31.12.2024 (згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом ОСОБА_1 на 30.07.2025 за кредитним договором № 11302838002 від 24.06.2011); по процентам за користування кредитом, що не сплачено своєчасно за період з 25.08.2011 по 24.07.2025 (згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, що не сплачено своєчасно ОСОБА_1 на 30.07.2025 за кредитним договором № 11302838002 від 24.06.2011). 
В Постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зроблено висновок про те, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного 46 Дайджест судової практики ВС у справах, пов`язаних із виконанням кредитних зобов`язань виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Отже, оскільки за умовами договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 4 від 24.06.2011, відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 24 числа кожного календарного місяця, то перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.
Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.
З даним позовом позивач звернувся 14.08.2025. В той же час, суд звертає увагу на наступне.
Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Пунктом 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (який виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який є діючим і на час вирішення заяви.
З огляду на викладене, враховуючи, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, беручи до уваги, що з 12.03.2020 на всій території введено карантин, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, в межах строку позовної давності, починаючи з березня 2017 року.
Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, зважаючи на те, що станом на 06.06.2025 відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, беручи до уваги надані довідки-розрахунки заборгованості, з урахуванням строку позовної давності, судом встановлено, що заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008 у розмірі 213 045,52 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 85 297,23 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 54 599,41 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом, що не сплачено своєчасно в сумі 73 148,88 доларів США.
Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.
В порядку статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» підлягає стягненню судовий збір в сумі 105 970,89 грн, пропорційно до розміру задоволених вимог.
Інші доводи сторін, наведені ними у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58 (sad) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 202, 207, 256, 257, 261, 266, 267, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 615, 626, 627, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 13, 18, 76-82, 89, 209, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (код в ЄДРПОУ: 09807750, вул. Андріївська, 2/12, м. Київ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11302838000 від 21.02.2008 у розмірі 213 045,52 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 85 297,23 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 54 599,41 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом, що не сплачено своєчасно в сумі 73 148,88 доларів США.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» судовий збір в сумі 105 970,89 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 26.03.2026.
Суддя: