ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2272/26 Справа № 175/12286/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - ОзерянськаЖ.М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2025 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,–

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишена без розгляду.
30 жовтня 2025 року (сформований в системі «Електронний суд» 27 жовтня 2025 року) до суду надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про розподіл судових витрат у цивільній справі, відповідно до якої сторона відповідача просила суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати, які понесла ОСОБА_1 , а саме витрати на надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 18 000 грн та поштові відправлення здійснені через службу “Е-ПОСТ” у розмірі 169 грн 70 коп. протягом всього періоду розгляду справи №175/12286/24.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2025 року у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 06 листопада 2025 року Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/12286/24. Ухвалити нове рішення, яким вирішити питання стягнення судових витрат, які понесла ОСОБА_1 на стадії судового розгляду у суді першої інстанції, а саме: витрати на надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 18 000 грн (вісімнадцять тисяч гривень) та поштові відправлення здійснені через службу “Е-ПОСТ” у розмірі 169 грн 70 коп. (сто шістдесят дев`ять гривень 70 копійок) протягом всього періоду розгляду справи № 175/12286/24. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) які понесла ОСОБА_1 на стадії судового розгляду у суді апеляційної інстанції. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Учасники справи не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з п. 1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді, а також оголошенням на веб-порталі Судової влади України.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що у серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишена без розгляду.

30 жовтня 2025 року (сформований в системі «Електронний суд» 27 жовтня 2025 року) до суду надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про розподіл судових витрат у цивільній справі, відповідно до якої сторона відповідача просила суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати, які понесла ОСОБА_1 , а саме витрати на надання професійної (правничої) допомоги у розмірі 18 000 грн та поштові відправлення здійснені через службу “Е-ПОСТ” у розмірі 169 грн 70 коп. протягом всього періоду розгляду справи №175/12286/24.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2025 року у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Ястребової Євгенії Богданівни про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя — відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що стороною позивача при розгляді справи не вчинялось жодної з дій, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, а тому в даному випадку відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідача.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.
Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Отже, обов`язковою умовою вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, є здійснення таких витрат саме внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Як вбачається з ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року позовну заяву по цивільній справі №175/12286/24 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тобто через повторну неявку позивача.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», слідує, що у разі закриття провадження у справі, а також залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
До того ж, згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою – п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Частиною 9 ст. 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Стаття 44 ЦПК України містить вичерпний перелік дій, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що у позові, ОСОБА_2 , як на підставу своїх позовних вимог посилається на заочне рішення від 16 липня 2024 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 202/7727/24, яким шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 18 серпня 2017 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 496 — розірвано. 23 вересня 2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу, якою вказане заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2024 року по справі № 202/7727/24, провадження № 2/202/3984/2024 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - скасовано і призначено справу для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 09 січня 2025 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 202/7727/24 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Зазначену ухвалу ОСОБА_2 не оскаржував. У свою чергу, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року у справі № 932/5183/24, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Таким чином, на сьогоднішній день чинне та законне рішення суду про розірвання між сторонами шлюбу є саме рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2024 року у цивільній справі №932/5183/24. 
За ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 
З урахуванням положень ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, відповідно до яких дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, колегія суддів доходить висновку, що наявність чи відсутність судового рішення про розірвання шлюбу не впливає на право сторін звернутися до суду з вимогою про поділ спільного майна подружжя, а також не є визначальною обставиною для вирішення такого спору. 
У зв`язку з цим не має правового значення, яким саме судовим рішенням було розірвано шлюб між сторонами, оскільки сам факт припинення шлюбу не є визначальним для виникнення чи реалізації права на поділ спільного майна.
Відтак, у розумінні чинного законодавства посилання відповідача на судове рішення, що втратило юридичну силу, про розірвання шлюбу саме по собі не свідчить про зловживання процесуальними правами.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що позивачем було подано завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору, який має очевидно штучний характер. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду, викладених в ухвалі суду.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, – 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко