МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 
Справа № 210/3998/25 
Провадження № 2/210/128/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19 лютого 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого судді Сільченко В. Є.
при секретарі судового засідання Козіної В.А.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини.
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась позивач по справі ОСОБА_1 , актовий запис про народження № 254, в свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 в графі « мати» вказана ОСОБА_3 , в графі «батько» ОСОБА_4 , у шлюбі батьки позивача не перебували, батько записаний на підставі ст. 135 Сімейного Кодексу України.
У позивача є рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 актовий запис про народження № 416, в свідоцтві про народження серія НОМЕР_2 в графі «мати» вказана ОСОБА_3 , в графі «батько» ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_3 .
Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбу, який був укладений 14 вересня 1985 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .
ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, батьками згідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
ОСОБА_7 (бабуся позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
07 березня 1981 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб, після укладання шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».
Після смерті ОСОБА_7 , спадщину після неї у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла та оформила її мати, ОСОБА_14 , про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.
ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_14 .
ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_12 .
Таким чином, на момент смерті ОСОБА_14 , їй на підставі права власності належала квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї доньки.
ОСОБА_14 є прабабусею позивача, яка через складні життєві обставини їх родини, взяла на себе, разом із своїм чоловіком, ОСОБА_12 обов`язок щодо виховання своїх правнуків, оскільки інших родичів не було.
На момент смерті, ОСОБА_14 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_12 , який фактично спадщину після її смерті прийняв, але юридично не оформив.
ОСОБА_1 перебувала під опікою у ОСОБА_12 , їй був наданий статус дитини сироти та призначений опікун на підставі рішення Дзержинської районної у місті ради від 17 грудня 2014 року № 441.
Відповідно до довідки № 399 від 11 квітня 2024 року виданої службою у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради позивач перебувала під опікою ОСОБА_12 до 15 лютого 2023 року.
Після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_14 позивач у визначений законом строк звернулась до приватного нотаріуса КРНО Пахомової Н.І. 3 заявою про прийняття спадщини за законом та задля видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Після спливу визначеного законом строку, позивач надала нотаріусу оригінали документів на спадкову в квартиру.
18 березня 2025 року позивачу по справі ОСОБА_1 приватним нотаріусом Криворізького РНО Паховомою Н.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, загальною площею 44, 8 кв. м., житловою 30, 2 кв. м, за реєстровим номером 626 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру ОСОБА_2 , за реєстровим номером 625.
Саме після смерті ОСОБА_12 , позивач звернулась до приватного нотаріуса задля оформлення спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 на спадкове майно у вигляді 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу було відмовлено, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дій від 07 серпня 2024 року.
Тому, позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю позивача, ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який був її опікуном та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 з 17 грудня 2014 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Позивач в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_15 в судове засідання, також, не з`явилась. До початку розгляду справи надала заяву про проведення судового засідання без їх особистої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Керуючий справами виконкому Металургійної районної у місті ради Петренко С. до початку розгляду справи по суті надав повідомлення, згідно якого просив розглядати цивільну справу без особистої участі представника виконкому районної у місті ради за наявними в матеріалах справи документами.
Приватний нотаріус Пахомова Н.І. в судове засідання не з`явилась, на виконання вимог ухвали про витребування доказів надала копію спадкової справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_16 , до початку судового засідання надали заяви у яких зазначили, що не мають заперечень щодо предмета спору, просять розглянути справу на користь позивача.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_17 та ОСОБА_3 (а.с.10).
У позивача є рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).
Згідно з свідоцтвом про народження матері позивача її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.13).
Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.12).
Батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_18 перебували в зареєстрованому шлюбу, який був укладений 14 вересня 1985 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.15).
ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, батьками згідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.14).
Рідна баба позивача ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.16).
07 березня 1981 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб, після укладання шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (а.с.17).
26 березня 1990 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , був розірваний (а.с.18).
21 грудня 1990 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 було знову укладений шлюб (а.с.19).
Після смерті ОСОБА_7 , спадщину після неї у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , прийняла та оформила її мати, ОСОБА_14 , про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.23).
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради від 17 грудня 2014 року № 441, ОСОБА_1 отримала статус дитини-сироти та їй було призначено опікуном ОСОБА_12 (а.с.24).
Відповідно до довідки № 399 від 11 квітня 2024 року виданої службою у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради позивач перебувала під опікою ОСОБА_12 до 15 лютого 2023 року (а.с.25).
ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_14 (а.с.20).
ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_12 (а.с.21).
На момент смерті ОСОБА_14 , їй на підставі права власності належала квартири після смерті своєї доньки.
18 березня 2025 року ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Паховомою Н.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, загальною площею 44, 8 кв. м., житловою 30, 2 кв. м, за реєстровим номером 625 та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку на вказану квартиру ОСОБА_2 , за реєстровим номером 626 (а.с.27, а.с.28).
Після смерті ОСОБА_12 позивач звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.08.2024 року, оскільки ОСОБА_1 не надала необхідні документи, а саме: рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення того факту, що вона проживала однією сім`єю разом з померлим ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.42).
З матеріалів спадкової справи, відкритої 23.04.2024 року після смерті ОСОБА_12 встановлено, що за час життя померлий ОСОБА_12 заповіт не складав та з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.
Проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.
Згідно з положеннями ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.
Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.
Згідно з п.п.4.10 п.4 розділу 2, глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п.3.22, розділу 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно роз`яснень в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ста.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Ураховуючи викладене, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 надала суду належні та допустимі докази на підтвердження проживання однією сім`єю з ОСОБА_12 .
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11.09.1997 та є обов`язковою.
На підставі вище викладеного, суд знаходить доведеним той факт, що ОСОБА_1 , на момент смерті ОСОБА_12 , який був її опікуном та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 проживала однією сім`єю з останнім з 17 грудня 2014 року до часу відкриття спадщини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст.1218, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 18, 141, 200, 206, 247, 354 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини задовольнити.
Встановити фактпроживання однією сім`єю позивача, ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який був її опікуном та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 з 17 грудня 2014 року до часу відкриття спадщини, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду складено 19 лютого 2026 року.

Суддя: В. Є. Сільченко