ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
(додаткове)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року 	м. Харків	Справа № 922/4085/25 	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Присяжнюка О.О.
без виклику представників сторін 
розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26 від 20.03.2026) у справі
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (64401, Харківська обл., Красноградський р-н, селище міського типу Зачепилівка, вулиця 14 Гвардійської Стрілецької Дивізії, будинок 46) 	
до 	Зачепилівської селищної ради (64401, Харківська обл., Берестинський р-н, селище Зачепилівка, вул. Центральна, 56), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), 3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) 	
про 	визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії 	

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Зачепилівської селищної ради, в якій просить суд:
Визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області».
Визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі».
Стягнути з відповідача Зачепилівської селищної ради на користь ТОВ «Заповіт Кобзаря» (Код ЄДРПОУ 38579804) судовий збір та витрати понесені ним за отриману правничу допомогу в розмірі 40000,0грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.03.2026 у задоволенні клопотання Зачепилівської селищної ради про закриття провадження у справі, викладеного у письмових поясненнях (вх.№ 29510/25 від 17.12.2025), відмовлено. Позовні вимоги ухвалено задовольнити частково. Визнано незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області». Визнано незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі». Визнано незаконними дії Зачепилівської селищної ради щодо припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки площею 16,9185 га, кадастровий №6322283500:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Стягнуто з Зачепилівської селищної ради (64401, Харківська обл., Берестинський р-н, селище Зачепилівка, вул. Центральна, 56, код ЄДРПОУ 04397856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (64401, Харківська обл., Красноградський р-н, селище міського типу Зачепилівка, вулиця 14 Гвардійської Стрілецької Дивізії, будинок 46, код ЄДРПОУ 38579804) судовий збір у розмірі 8 172,80 грн. В решті позову – відмовлено.
20.03.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26), в якому позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача: Зачепилівська селищна рада (64401, смт Зачепилівка, вул. Центральна, 56 Берестинський район, Харківська область Код ЄДРПОУ 04397856) на користь позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря» (Код ЄДРПОУ 38579804 64401, Україна, Красноградський р-н, Харківська обл., селище міського типу Зачепилівка, вулиця 14 Гвардійської Стрілецької Дивізії, будинок 46) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 (сорок тисяч) грн, які позивач поніс в зв`язку з розглядом справи.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.03.2026 прийнято до розгляду клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26 від 20.03.2026) та постановлено вирішити питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу надати письмові пояснення (заперечення) щодо клопотання про ухвалення додаткового рішення у строк до 27.03.2026 (включно).
27.03.2026 від представника Зачепилівської селищної ради через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 7288/26), в яких відповідач просить відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат у повному обсязі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу до співмірного та обґрунтованого розміру.
Відповідач зазначає, що справа не є складною та не потребувала значного обсягу правничої допомоги. Предмет спору не вимагав проведення складних експертиз, дослідження великого обсягу доказів, застосування складних правових конструкцій. Крім того, частина вимог втратила актуальність у зв`язку із визнанням втрати чинності зазначених рішень. В ході розгляду справи спірні рішення Зачепилівської селищної ради були визнані такими, що втратили чинність, що фактично зменшило обсяг необхідних процесуальних дій з боку позивача. Крім того, розгляд справи супроводжувався значною кількістю перерв та відкладень судових засідань, що вплинуло на тривалість розгляду справи, однак не свідчить про її складність або значний обсяг наданої правничої допомоги. Відповідач зауважує, що кількість підготовлених процесуальних документів є незначною, справа не вимагала значних витрат часу та не відзначалась підвищеною складністю.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26 від 20.03.2026), суд встановив наступне.
Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, зокрема, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частинами 1-3 ст. 27 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:
1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди);
2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми випливає, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Верховний Суд у постанові від 24.06.2021 у справі № 922/902/19 зазначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 2 та 15 ГПК України, має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
У контексті наведеного вище, суд наголошує на тому, що подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат, як вже зазначалося, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ятої, шостої статті 126 ГПК України). Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у справі №921/370/24 від 24.06.2025.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.
Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Даний висновок повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.
Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Додатково судом враховується, що правнича допомога у справі надається адвокатом, тобто особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність щодо забезпечення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, склала кваліфікаційний іспит, підтвердивши теоретичні знання у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, високий рівень практичних навичок та умінь у застосуванні закону.
Таким чином, укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (у тому числі і в частині компенсації витрат на професійну правничу допомогу), в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Згідно із ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві позивач зазначив орієнтовні витрати на правову допомогу та заявив клопотання про подання доказів їх понесення у встановленому законодавством порядку та строк, який визначений ч. 8 ст. 129 ГПК.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи долучено копії Договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025, укладеного між адвокатом Зудер`янц Вікторією Вікторівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (далі - Договір), Додаткової угоди №1 до Договору від 03.10.2025, квитанцій №б/н та №б/н-1 від 03.10.2025, ордеру серії АХ №1297314 від 15.10.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Відповідно до п. 1.1 Договору КЛІЄНТ в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а АДВОКАТ бере на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів та правовий супровід діяльності КЛІЄНТА, а також надавати правничу допомогу в обсягах, визначених цим Договором та КАС України.
Згідно з п. 2 Договору до обов`язків Виконавця входить:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань (п. 2.1);
- складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2.2);
- представляти у встановленому законом порядку інтереси Клієнта у судах загальної юрисдикції, судах апеляційної та касаційної інстанції, у слідчих та інших органах прокуратури України, СБУ, органах МВС України, інших правоохоронних та контролюючих органах, в нотаріальних конторах, в тому числі приватних, експертних установах, організаціях, яким надано право проводити оцінку майна та майнових прав, ріелторських установах, органах реєстраційної служби України, органах Бюро технічної інвентаризації, в органах влади та місцевого самоврядування при вирішенні правових та інших питань, в усіх інших судових органах, передбачених Законом України «Про судоустрій в Україні», Конституцією України, в тому числі у Верховному суді та органах державної виконавчої служби України, приватних виконавців (п. 2.3);
- дотримуватися норм адвокатської (юридичної) етики (п. 2.4);
- звертатися із запитами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності та підпорядкування, відділень Державної податкової служби України, відділень Пенсійного фонду України, Управлінь соціального захисту населення, Центрів зайнятості, відділень освіти, відділів ДРЦС, Управління міністерства Юстиції, відділень охорони здоров`я, Громадських об`єднань, та інше про надання інформації стосовно КЛІЄНТА, отримання копій документів, витягів необхідних АДВОКАТУ для надання правової допомоги КЛІЄНТУ (п. 2.5);
- забезпечити умови, що унеможливлюють доступ сторонніх осіб до документів, які містять таємну інформацію (п. 2.6).
- при виконанні умов даного договору АДВОКАТ здійснює всі види юридичної діяльності, не заборонені діючим законодавством (п. 2.7). 
Згідно з положеннями п. 3 Договору до обов`язків Клієнта входить:
- своєчасно забезпечувати АДВОКАТА необхідним для виконання покладеного на нього доручення, а саме: відповідною документацією, інформацією, тощо (п. 3.1);
- оплачувати послуги АДВОКАТА та накладні витрати, якщо такі матимуть місце, в обсязі і розмірах, визначених Додатковою угодою Сторін (п. 3.2). 
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за виконану роботу КЛІЄНТ сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок АДВОКАТА плату (гонорар), розмір якої обумовлено Додатковою угодою та документом про внесення коштів.
Пункт 5 Договору встановлює строки дії Договору та інші положення. Так, цей договір набирає чинності з моменті його підписання і діє до повного його виконання. Договір може бути достроково припинено за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін, за умови письмового попередження про це іншій стороні за один місяць, також за порушення обов`язків, передбачених договором протягом трьох календарних днів. При цьому КЛІЄНТ зобов`язаний оплатити АДВОКАТУ гонорар за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а АДВОКАТ повідомити КЛІЄНТА про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Після закінчення строку дії даного Договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, він вважається продовженим на невизначений термін. Зміни та доповнення до Договору є невід`ємною частиною його і мають однакову юридичну силу.Даний договір складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу.
Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін. 
Крім того, 03.10.2025 сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги, в якій сторони домовились п. 4 Порядок оплати послуг доповнити п. 4.2, відповідно до якого: 
Сторони домовились, що сума гонорару АДВОКАТА становить 40000,0 грн. (сорок тисяч) грн, (на підтвердження оплати виписано квитанцію від 03.10.2025 року б/н на суму 40000,0грн.) та складається з:
- юридична консультація з вивченням документів - 5000,0 грн;
- складання позовної заяви з посиланням на релевантну практику ВС (також включає подальші уточнення позову шляхом зміни предмету або підстав позову) - 15000,0 грн;
- складання відповіді на відзив, інші письмові заяви та пояснення адвоката - 10000,0 грн (десять тисяч грн);
- участь в судових засіданнях - 10000,0 грн (десять тисяч) грн - розмір суми гонорару адвоката щодо участі в судових засіданнях: сума є фіксованою та не залежить від кількості судових засідань.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є диспозитивність.
Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять учасники спірних правовідносин. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача та позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши зміст вищенаведених документів, судом встановлено, що жоден з них не свідчить про те, що правнича допомога надавалась Товариству з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" адвокатом Зудер`янц В.В. саме у зв`язку з розглядом Господарським судом Харківської області справи №922/4085/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" до Зачепилівської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, а лише підтверджують, що між ТОВ "Заповіт Кобзаря" та адвокатом Зудер`янц В.В. існують договірні відносини щодо надання юридичних послуг.
Так, предметом Договору є представництво інтересів та правовий супровід діяльності КЛІЄНТА, а також правнича допомога в обсягах, визначених цим Договором та КАС України.
Умовами Додаткової угоди №1 до Договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025 сторонами встановлений фіксований розмір винагороди адвоката - 40 000,00 грн, який підлягає сплаті за юридичну консультацію з вивченням документів, складання позовної заяви з посиланням на релевантну практику ВС (також включає подальші уточнення позову шляхом зміни предмету або підстав позову), складання відповіді на відзив, інших письмових заяв та пояснень адвоката, участь в судових засіданнях.
Суд підкреслює, що у Договорі про надання правничої допомоги від 03.10.2025 та Додатковій угоді №1 відсутні положення, які б підтверджували надання правничої допомоги у зв`язку з правовідносинами, які були спірними та оцінювались судом при розгляді даної справи по суті, натомість викладені у них формулювання є такими, що можуть тлумачитися обширно, між тим ризики з неясністю положень документів повинна нести саме та особа, яка включила/зазначила це положення, що узгоджується з принципом contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав), що має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище.
Відсутність у чинному законодавстві обов`язку адвоката зазначати єдиний унікальний номер справи у документах, що підтверджують факт надання правничої допомоги, жодним чином не спростовує необхідності викладення вказаних документів таким чином, щоб їх зміст дозволяв однозначно ідентифікувати факт надання професійної правничої допомоги саме у зв`язку з судовим розглядом тієї справи, в якій відповідні судові витрати заявлені до відшкодування за рахунок іншої сторони.
Ураховуючи вищевикладене, у тексті Договору, Додаткової угоди №1, квитанціях відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатом саме в межах даної справи. Інших доказів, які б свідчили про пов`язаність договору, а відповідно й сплаченого позивачем гонорару, із цією справою, суду не надано.
Судом також встановлено відсутність акту приймання-передачі виконаних робіт, згідно якого можна було б підтвердити факт прийняття ТОВ "Заповіт Кобзаря" наданої адвокатом Зудер`янц В.В. в межах даної справи правничої допомоги.
При цьому слід наголосити, що не можуть бути покладені на відповідача витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи № 922/4085/25.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду №227/2301/21 від 22.05.2024.
Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в межах цієї справи, у зв`язку з чим його клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача 40 000,00 грн витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про ухвалення додаткового рішення (вх.№ 6747/26 від 20.03.2026) відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (64401, Харківська обл., Красноградський р-н, селище міського типу Зачепилівка, вулиця 14 Гвардійської Стрілецької Дивізії, будинок 46, код ЄДРПОУ 38579804).
Відповідач: Зачепилівська селищна рада (64401, Харківська обл., Берестинський р-н, селище Зачепилівка, вул. Центральна, 56, код ЄДРПОУ 04397856).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Додаткове рішення складено та підписано 30.03.2026.

Суддя 	 	О.О. Присяжнюк