Справа №601/20/26 
Провадження № 2/601/317/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2026 року 
Кременецький районний суд Тернопільської областів складі:
головуючої судді: Шульгач Н.М.,
за участю секретаря судового засідання: Радчук І.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
позивача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Зубкевич М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Почаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Почаївської міської ради, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_4 призначивши ОСОБА_2 її піклувальником.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шоюбу між відповідачем та її чоловіком дитина залишилася проживати з батьком ОСОБА_5 , оскільки мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. Після його смерті вихованням дитини займався позивач та його дружина ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 . Натомість відповідач по справі не приймала та не приймає жодної участі у вихованні дитини, не надає коштів на її утримання. Зокрема ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дочці доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти. ОСОБА_4 постійно знаходиться на утриманні позивача, відповідач ОСОБА_3 жодних коштів на її забезпечення не надає.
12 січня 2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
23.02.2026 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Булава О.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що мати 7 років не цікавилася дитиною. Він повністю забезпечує ОСОБА_4 . Вона зараз у 10 класі, їй 16 років. Позивачу необхідно позбавлення батьківських прав для того, щоб ОСОБА_4 мала представника в її справах.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_4 .
Представник служби у справах дітей Почаївської міської ради в судовому засіднні позов підтримує та не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини:
ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.12.2009 року.
ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 26.02.1997 року.
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 – рідні сестри.
Батько дитини - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 29.01.2024.
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 03 червня 2025 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 03.06.2025.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24 вересня 2025 року проведено обстеження домогосподарства в АДРЕСА_1 . В даному помешкані зареєстровані: власник ОСОБА_9 , чоловік ОСОБА_10 , син ОСОБА_2 , мати ОСОБА_11 . В данному помешканні також проживає без реєстрації з лютого 2025 року неповнолітня ОСОБА_4 разом зі своєю сестрою ОСОБА_6 . ОСОБА_4 проживає в окремій кімнаті, в якій присутній власний гардероб і створені всі належні умови для її навчання та відпочинку. ОСОБА_4 знаходиться на матеріальному забезпеченні ОСОБА_2 . Також отримує пенсію по втраті годувальника (батька).
Згідно акту обстеження умов проживання від 12.11.2025 проведено обстеження будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 . У будинку проведено ремонт, омебльовано новими меблями, присутня побутова техніка. ОСОБА_6 разом із своєю сестрою проживає без реєстрації у чоловіка ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Дитина виховується у сім`ї старшої сестри ОСОБА_12 та її чоловіка ОСОБА_2 , який взяв на себе обов`язки фінансового забезпечення.
Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 10.11.2025 встановлено, що ОСОБА_3 7 років спільно не проживає із своєю донькою ОСОБА_4 . Не займається її вихованням, життям та здоров`ям. Дитина спільно проживала із колишнім чоловіком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . З того часу вона не змінила своєї поведінки і нею була складена нотаріальна згода на позбавлення батьківських прав. Після смерті батька ОСОБА_13 проживає у сім`ї старшої доньки ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 . Усі обов`язки та фінансові потреби взяв на себе зять ОСОБА_2 .
Згідно характеристики Почаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Почаївської міської ради №293 від 08 жовтня 2025 року на ученицю 10-В класу ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_4 навчається у школі з першого класу. За цей час виявила себе вихованою та працелюбною ученицею. Перевагу надає гуманітарним предметам. У Віти хороша пам`ять, високо розвинене логічне мислення, творча уява. У неї завжди охайні зошити, гарно збережені шкільні підручники. Домашні завдання виконує старанно і вчасно, на уроках завжди активна. Тато дівчини помер, коли перебував на службі в лавах ЗСУ. Мама живе окремо та не цікавиться своєю донькою. На даний час дівчина проживає у родині своєї старшої сестри ОСОБА_12 та її чоловіка ОСОБА_14 . Оскільки ОСОБА_12 є непрацездатною, бо знаходиться у декретній відпустці, то саме її чоловік підтримує Віту матеріально та морально, переймається успішністю, відвідує батьківські збори. ОСОБА_13 відповідає взаємністю сім`ї сестри, допомагає у господарських справах.
Згідно характеристики на ОСОБА_3 , виданої Почаївською міською радою 01.10.2025 встановлено, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Залишила чотирьох дітей в ранньому віці та не займалася їхнім вихованням. Не приймає участі у вихованні та утриманні своєї неповнолітньої доньки.
Згідно заяви ОСОБА_3 від 31 січня 2024 року, яка засвідчена приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П. встановлено, що ОСОБА_3 не заперечує, щоб її позбавили батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки не має можливості виконувати свої батьківські обов`язки.
Згідно довідки №151-у від 08.10.2025 ОСОБА_4 дійсно навчається на очній формі навчання у 10-В класі опорного закладу Почаївська ЗОШ І-ІІІ ступенів Почаївської міської ради Тернопільської області.
Згідно висновку служби у справах дітей Почаївської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Почаївської міської ради від 17.11.2025 №387, служба у справах дітей Почаївської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .
Згідно висновку служби у справах дітей Почаївської міської ради від 20.02.2026, у разі набуття неповнолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 може виконувати обов`язки піклувальника над даною дитиною.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що є братом Віти та ОСОБА_12 . Їх мама ОСОБА_3 не цікавиться дитиною. Мама часто пропадала, по 2-3 дні не було вдома, були проблем з алкоголем. Вона до Віти не дзвонить, не пише. В дитини на неї велика образа, маму не згадує. Після смерті батька, ОСОБА_13 проживає з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Утримує її ОСОБА_17 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що позивач це є зять її сусідки ОСОБА_3 . Вікторію мати ОСОБА_3 не доглядала. Вона залишала часто сім`ю на 5-7 днів, не брала участі у вихованні дитини, зараз теж не змінилась. Матеріально не допомагає, навчанням дитини не займається. Вихованням дитини займався батько. Вона бачила матір дівчинки десь двічі за місяць в стані алкогольного сп`яніння. Після смерті батька ОСОБА_19 проживала з сестрою і братом. Після одруження ОСОБА_12 з ОСОБА_17 переїхала жити до них.
З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява№ 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладено у численних постановах Верховного Суду: від 04 грудня 2024 року у справі № 133/747/23, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20 та інших).
В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Як на підставу пред`явлення даного позову, позивач посилається на те, що відповідач протягом семи років жодним чином не цікавиться дитиною. Відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, здоров`я та матеріальний достаток. Окрім цього зазначив, що позбавлення батьківських прав відповідача йому потрібне, для того, щоб дитина мала представника в її справах.
Водночас, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та достатніми доказами.
У справі відсутні докази застосування до ОСОБА_3 заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Висновком служби у справах дітей Почаївської міської ради зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .
У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Висновок органу опіки і піклування має рекомендаційний характер, не містить обґрунтованих підстав щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , суперечить інтересам дитини, а тому суд не погоджується з наданим висновком та не бере його до уваги.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів саме злісного ухилення матері від участі у вихованні своєї дитини.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, адже такі заходи допускаються лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в її діях. При цьому, позивачем не доведено, які дії чи бездіяльність відповідача свідчать про ухилення нею від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, які фактичні обставини впливають на виконання матір`ю своїх обов`язків відносно дитини, в матеріалах справи відсутні докази для встановлення чи буде застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідати якнайкращим інтересам дитини.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).
Таким чином, позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 не забезпечуватиме інтересів самої дитини.
Таким чином, позивач не довів та не надав суду доказів того, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.
Однак, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приймає аргументи позивача, оскільки з письмових доказів судом встановлено, що участь ОСОБА_3 є недостатньо належною у вихованні та спілкуванні з дитиною, а тому її слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.
Щодо заяви, що відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та визнаня позову суд зазначає таке.
Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23) зазначив, що в розумінні приписів статті 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. З огляду на викладені норми права не заперечення відповідача щодо позбавлення її батьківських прав на дитину, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що відмова відповідача від своїх обов`язків щодо виховання сина, про що зазначила на засіданні комісії з питань захисту прав дітей, не може бути єдиною підставою для задоволення позову, оскільки у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частині третій статті 155 СК України, та порушує інтереси дитини. Верховний Суд наголосив, що саме лише визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.
Отже, встановивши, що підстави для задоволення позову відсутні, суд не бере до уваги факт визнання позову відповідачем.
За таких підстав, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за найменшого шансу, завжди слід надавати можливість зберегти родинні відносини матері та дитини, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення і про необхідність надання матері можливості змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим попередити ОСОБА_3 про необхідність цієї зміни і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Почаївської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 142, 223, 263, 265, 284, 288, 289,352,354 ЦПК України, ст.154, п.2 ч.1 ст.164, ст.165 Сімейного Кодексу України, суд, 

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Почаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника - відмовити.
Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поклавши на службу у справах дітей Почаївської міської ради контроль за виконанням нею своїх батьківських обов`язків.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Третя особа: служба у справах дітей Почаївської міської ради, ЄДРПОУ: 44833035, місцезнаходження: вул.Т.Шевченка,33 м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області.

Головуючий: