Справа № 308/3310/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 лютого 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кожух О.А., Мацунич М.В., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 червня 2025 року у справі № 308/3310/21 (Головуючий: Деметрадзе Т.Р.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу №35/к від 17.02.2021 року «Про звільнення».
Позовні вимоги мотивує тим, що за безстроковим трудовим договором він працював лікарем-патологоанатомом з 26 липня 1973 року, про що зроблено запис №4 в його трудовій книжці. 04 січня 1974 року його призначено на посаду завідуючого патморфологічним відділом диспансеру. В 1985 році йому присвоєно першу кваліфікаційну категорію лікаря-патологоанатома, а в жовтні 2015 року підтверджено вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «патологічна анатомія».
Позивач зазначає, що після реорганізації диспансеру в комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради наказом від 11 жовтня 2019 року в порядку частини четвертої статті 36 Кодексу законів про працю України його було переведено на посаду завідувача патолого-анатомічного відділу.

25.05.2020 року його було звільнено згідно з наказом за №130/К «Про звільнення» на підставі пункту 11 частини першої статті 40 КЗпП України, який ним оскаржено до суду. 
Рішенням Ужгородського міськрайонного судо Закарпатської області 12 лютого 2021 року, яким допущено негайне виконання в частині поновлення його на посаді лікаря-патологоанатома в КНП «Закарпатський протипухлинний центр» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. Виконавчі листи за заявою позивача Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано 18 лютого 2021 року. Виконавче провадження з примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 12 лютого 2021 року щодо поновлення його на посаді за №64628495 відкрито 24 лютого 2021 року.
Позивач зауважує, що 26.02.2021 року під час виконання вказаного рішення ним подано відповідачу трудову книжку і через півгодини в присутності державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано- Франківськ) представником відповідача йому вручено заповнену трудову книжку, де містився запис за №17 від 17 лютого 2021 року про його звільнення «за прогул» за статтею 40 пункт 4 Кодексу законів про працю України. Також відповідачем вчинено запис за №16 від 12 лютого 2021 року «вважати недійсним запис № 13 на виконання рішення суду». Станом на 26 лютого 2021 року жодних інших наказів, зокрема наказу №28/К від 12 лютого 2021 року, йому не вручено і до його відома не доведено.
Позивач вказує, що пізніше поштою ним було отримано наказ відповідача від 17 лютого 2021 року «Про звільнення», згідно з яким 17 лютого 2021 року його без поновлення на посаді повторно звільнено, однак, вже «за прогули». Зазначає, що йому не відомо, яким чином він був поновлений на роботі, адже з виконавцем він звернувся до відповідача лише 26 лютого 2021 року. Наказ про поновлення на роботі в порядку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року ним не отримано, такий до відома не доведений. Жодних повідомлень від відповідача про поновлення на роботі та допуску до виконання функціональних обов`язків лікаря-патологоанатома теж не отримано, тому він вважає підстави звільнення «за прогули» надуманими, такими що не відповідають дійсності, оскільки факту поновлення не відбулося, крім того, йому не дали навіть пройти в приміщення основного корпусу «Закарпатського протипухлинного центру» з підстав відсутності актуального результату тестування на SARS-CoV-2 та дії карантинних обмежень в закладі. Разом з тим, при звільненні відповідачем не проведено повного розрахунку.
Протягом його безперервної 47-ми річної роботи на посаді лікаря-патологоанатома та завідувача патолого-анатомічного відділу, за останній рік його двічі було звільнено з посади. Очевидна несправедливість наказів та недостовірність підстав звільнення спричинила розлад здоров`я та стала причиною триваючого стресу, розпачу через тривалі перманентні судові процедури та нестабільність матеріального забезпечення, що є важливим фактором для нього як пенсіонера з огляду на розмір його пенсійного забезпечення. Протягом року він двічі перебував у лікарні. Дії директора спровокували конфлікт із колегами по роботі, зруйнували стійкі професійні відносини з колегами, призвели до необхідності оправдовуватися, зайво пояснювати і доводити свій рівень професіоналізму перед лікарською спільнотою краю та готовність до ефективної співпраці у справі порятунку життя хворих, які звернулися до протипухлинного центру.
З огляду на віковий фактор це посилило розпач і призвело до моральних страждань, оскільки шкодить його діловій репутації, що вимагає додаткових моральних зусиль для її відновлення та гармонізації професійних відносин. З огляду на викладене вважає, що вказаними діями йому завдано моральну шкоду. 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як суд не зобов`язував його примусово приступити до роботи в КНП`ЗПЦ» Закарпатської обласної ради, а тільки допустив таку можливість протягом місяця, тим більше, що дане судове рішення на той момент не набрало законної сили. У наказі від 17.02.2021 р. №35/К про звільнення вказано, що звільнення через відсутність його на робочому місці і посилання на ст.. 40 п 4 КЗпП України, але у даній статті, не вказано щодо відсутності на робочому місці, а вказано відсутність на роботі, тим більше, що ніхто йому робоче місце не надавав, а робота і робоче місце – це різні поняття, тим більше, що він був відсутній на ньому більше року і багато чого змінилося, обов`язок директора згідно п.4 ст. 29 КЗпП України провести інструктаж працівнику і визначити йому робоче місце. При звільненні порушені вимоги ст.. 149 КЗпП України, ніхто не просив пояснення, відсутній акт про причини відсутності, не ознайомлений з новою посадовою інструкцією, невиплачені кошти за відпустку, не ознайомлений з умовами праці. Наказ про відмовлення на роботі йому не доведено до відома, його підпису на ньому немає.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Представник КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений про що свідчить довідка про доставку електронного документу і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 26 липня 1973 року по 25 травня 2020 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради і 25 травня 2020 року його було звільнено з посади лікаря-паталогоанатома.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2021 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу і рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.
Наказом директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради №28/к від 12.02.2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді. 
Виконавче провадження на підставі виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/7598/20 від 12.01.2021 року за заявою ОСОБА_1 відкрито 24.02.2022 року.
Наказом директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради №35/к від 17.02.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади за прогули. (ч 4 ст. 40 КЗпП України).
Підставою звільнення ОСОБА_1 за ч 4 ст. 40 КЗпП України передували акти про відсутність на робочому місці 15.02, 16.02, 17.02 2022 року, затверджені директором КНП «ЗПЦ» ЗОР.
Постановою Верховного Суду від 09.02.2022 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2021 року, постанову Закарпатського апеляційного суду від 08.06.2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів від 25 травня 2020 року №129/К «Про продовження випробувального терміну лікарю-патологоанатому» та №130/К «Про звільнення», поновлення на посаді, стягнення компенсації, пов`язаної із втратою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.
У зв`язку за задоволенням касаційної скарги КНП «ЗЦП» ЗОР наказом №30/0 від 05.04.2022 року на підставі постанови Верховного Суду від 09.02.2022 року скасовано наказ №28/к від 12.02.2021 року, яким було поновлено на посаді лікаря-паталогоанатома ОСОБА_1 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2021 року та наказ №35/к від 17.02.2021 року «про звільнення», яким було звільнено ОСОБА_1 з посади лікаря-паталогоанатома за прогули.
Предметом судового розгляду є вимога про визнання протиправним та скасування наказу №35/к від 17.02.2021 року «Про звільнення», який був скасований Наказом №30/О від 05.04.2022 року в зв`язку за задоволенням касаційної скарги КНП «ЗЦП» ЗОР по справі №308/7598/20 на підставі постанови Верховного Суду від 09.02.2022 року.
При розгляді справи, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 було відомо про рішення суду від 12.02.2021 року про поновлення його на займаній посаді, особисто 15.02.2021 р. подав зачву про поновлення на роботі до директора, із складених актів від 15.02.2021 р., 16.02.2021 р. вбачається про відсутність його на роботі з 08.00 до 14:00 к.ч., та 17.02.2021 р. з 08:00 до 12.30 за Київським часом.
Таким чином, після доведення роботодавцем позивачу можливими засобами наказу про його звільнення на роботі, такий не приступив до виконання своїх обов`язків, не з`явився на роботу та був відсутній на своєму робочому місці і враховуючи те, що оспорюваний наказ №35/к від 17.02.2021 року «Про звільнення» самим роботодавцем наказом №30/О від 05.04.2022 року в зв`язку із задоволенням касаційної скарги відповідача по справі на підставі постанови Верховного Суду від 09.02.2022 року, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 17.02.2021 року «Про звільнення».
За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин із посиланням на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 із вищезазначених підстав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ