ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/6794/25 	
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В:

Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , яким просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ вартість її утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 140669,89 грн та судового збору. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач навчалась у Донецькому державному університеті внутрішніх справ. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 08.07.2025 р. № 114 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 14 липня 2025 року. 
Представник позивач зазначає, що за наведених підстав, з урахуванням положень частини 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію», у відповідача виник обов`язок з відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261. Разом з тим, відповідач не відшкодувала відповідну суму витрат добровільно у визначений чинним законодавством строк.
Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки твердження позивача про утримання позивача не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідач стверджує що витрати, заявлені позивачем, є необґрунтованими та недоведені документально, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.
Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої наголошує, що не передбачено вимог щодо первинних облікових документів за якими розраховуються витрати на утримання осіб у вищих навчальних закладах, як і не пов`язано обов`язку щодо відшкодування відповідних витрат з наявністю чи відсутністю відповідних документів. Представник зазначає, що харчуванням є обов`язком навчального закладу, а отже не звільняє від обов`язку відшкодовувати витрати на продовольче забезпечення, відповідачем не відшкодовано витрати, які були понесені позивачем на утримання відповідача в закладі вищої освіти що здійснює підготовку поліцейських.
Представник позивача також зазначає, що на підтвердження заявлених позовних вимог надано обґрунтовані розрахунки витрат на утриманням курсанта ОСОБА_1 за період з 15.08.2021 р. по 14.03.2025 р. навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ. На думку позивача відзив ОСОБА_1 є необґрунтованим, не доведеним жодним допустимим доказом і таким що не підлягає задоволенню.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що між Донецьким державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області та ОСОБА_1 було укладено Контракт про здобуття освіти за спеціальністю 081 «Право» у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських від 15 серпня 2021 року № 80/2021.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ вказаного контракту ОСОБА_1 взяла на себе обов`язок, зокрема, у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про Національної поліції» та Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 р. № 261.
Згідно з пунктом 5 розділу V цей Контракт набирає чинності з дати його підписання і діє до 4 липня 2024 року.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 08.07.2025 р. № 114 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 14 липня 2025 року.
Підставою для прийняття зазначеного наказу стали: рапорт ОСОБА_1 від 30.06.2025 р.; подання начальника Мукачівського РУП ГУНП полковника поліції ОСОБА_2 від 30.06.2025 р.; довідка-розрахунок про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився № 37, видана УЛМТЗ ГУНП від 08.07.2025 р.
Згідно з довідкою витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період навчання з 15.08.2021 р. по 14.03.2024 р. загальна сума становить 140669,89 грн, з яких грошове забезпечення 69789,96 грн, речове забезпечення 36739,28 грн, продовольче забезпечення 17845,99 грн, медичне забезпечення 00,00 грн, комунальні витрати 16294,66 грн.
Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області складено повідомленням від 10.07.2025 р. № 91860-2025 про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, ОСОБА_1 сповіщено про обов`язок протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі Донецького державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в повному розмірі за весь період навчання. 
Враховуючи те, що відповідач добровільно не сплатила суму відшкодування витрат на користь Донецького державного університету внутрішніх справ, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 72 Закону № 580-VIII визначено, що професійне навчання поліцейських складається з: 1) спеціальної професійної підготовки; 2) підготовки у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності
Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 580-VIII підготовка фахівців за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між закладом освіти, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону № 580-VIII особи, які навчаються за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених закладів освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У силу вимог пунктів 2, 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (частина п`ята статті 74 Закону України «Про Національну поліцію»).
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 р. № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
Пунктом 3 Порядку № 261 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з:
грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;
оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у закладах вищої освіти здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання, крім витрат, пов`язаних із проходженням цією особою базової загальновійськової підготовки, і витрат за період залучення її до заходів із забезпечення публічної безпеки і порядку під час воєнного стану (пункт 4 Порядку № 261).
Пунктом 5 Порядку № 261 передбачено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Пунктом 6 Порядку № 261 визначено, що особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що у разі звільнення особи зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу, скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, особа зобов`язана відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі, які відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася, а у разі відмови від добровільного відшкодування таких витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. 
З матеріалів справи судом встановлено, що 15 серпня 2021 року між Донецьким державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області та ОСОБА_1 було укладено Контракт про здобуття освіти за спеціальністю 081 «Право» у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських від № 80/2021. Вказаний контракт був підписаний особисто відповідачем.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ вказаного контракту ОСОБА_1 взяла на себе обов`язок, зокрема, у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про Національної поліції» та Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 р. № 261.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що у разі укладення контракту про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України між вищим навчальним закладом, територіальним органом внутрішніх справ та курсантом та проходження ним навчання на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та контрактом. Так, у разі звільнення з органів внутрішніх справ (зі служби в поліції) протягом трьох років після закінчення навчання, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 08.07.2025 р. № 114 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 14 липня 2025 року.
Отже, враховуючи, що відповідач звільнилася за власним бажанням зі служби в органах Національної поліції менш, ніж через три роки після закінчення навчання (що є порушенням умов контракту), то, відповідно до вимог чинного законодавства, у відповідача виник обов`язок відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі.
Крім того, суд враховує, що у власноручно підписаному відповідачем контракті вказувалося на обов`язок відповідача відшкодувати витрати за навчання у вищому навчальному закладі, тобто відповідач був обізнаний щодо наявності у неї обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання.
При цьому, суд звертає увагу, що згідно з витягом Донецького державного університету внутрішніх справ розгорнутого розрахунку вартості утримання курсантки ОСОБА_1 , в якому конкретно зазначені кількість діб мешкання на території університету, кількість діб перебування на території університету, кількість спожитих ОСОБА_1 сніданків, обідів та вечерь, а також середньозважена вартість харчування на кожен навчальний рік навчання відповідача у ВНЗ, та деталізований розрахунок комунальних витрат на кожен навчальний рік навчання відповідача у ВНЗ, в якому зазначені тарифи та норми які застосовуються для обрахування середньозваженої вартості комунальних послуг. 
ОСОБА_1 за період 2021/2022 року навчання проживала на казарменому режимі 197 діб, а отже користувалась комунальними послугами та харчувалась у їдальні університету 197 днів протягом навчального року. 
ОСОБА_1 отримувала освітню послугу протягом 2022/2023, 2023/2024, 2024/2025 навчальних років, а отже перебувала на території університету згідно розпорядку дня не менше 8 годин, харчувалась та користувалась комунальними послугами. 
Отже, після розірвання контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.01.2023 р. по справі № 440/2692/20, грошове забезпечення курсантів вищих навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають компенсації.
При цьому слід враховувати, що у разі дострокового розірвання контракту, саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1., 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.
Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що зазначений розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ, нею не оскаржувався протягом навчання у Донецького державного університету внутрішніх справ або після відрахування з числа курсантів та звільнення зі служби в Національній поліції України.
При цьому питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.
Вищенаведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13.02.2018 р. у справі № 826/18379/14 та від 18.06.2018 р. у справі № 805/3284/17-а.
Доказів відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з її утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, суду не надано.
Беручи до уваги наведене, з метою забезпечення належної правової реалізації визначених законом повноважень позивача на звернення до суду з такими вимогами та відшкодування понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку про можливість задоволення адміністративного позову в цій частині.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд також враховує, що у справі «Yanaюэk проти Туреччини» (рішення від 06 січня 1993 року заява № 14524/89) щодо права на освіту ЄСПЛ зазначив, що гарантування права на освіту не виключає застосування дисциплінарних стягнень; встановлені обмеження у справі заявника щодо права на освіту у Військовій академії не обмежують його право на освіту у цивільних навчальних закладах.
Щодо захисту права власності у рішенні ЄСПЛ вказано, що у заявника виник борг перед державою щодо відшкодування плати за навчання, харчування, проживання у разі невиконання обов`язку стосовно проходження військової служби в армії у встановлений законодавством період. Комісія вважає, що обов`язок здійснити такі відшкодування після відрахування з навчального закладу не порушує права заявника відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.
Тож, ураховуючи норми національного законодавства та усталену практику ЄСПЛ у розгляді подібних спорів можна дійти висновку, що обов`язок особи, яка зобов`язалась відпрацювати за направленням після завершення її навчання за рахунок коштів держави, не передбачає втручання у її права, гарантовані статтею 4 Конвенції щодо заборони примусової чи обов`язкової праці. Обов`язок особи відшкодувати на користь держави кошти, витрачені на її навчання (пов`язані із цим витрати, їх окремі види тощо) за невиконання вимоги про відпрацювання за направленням не є втручанням у право власності особи, гарантоване статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції, та не становить порушення принципу пропорційності. Відповідно до практики ЄСПЛ такі суми відшкодування на корить держави можуть визначатись з урахуванням вартості навчання, виплат на утримання особи, яка навчається (наприклад, вартість проживання, їжі та обладнання, наданих особі під час навчання), субсидованої державою стипендії особі, яка навчається.
Стосовно вимоги стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Зміст указаної норми свідчить про те, що в разі задоволення судом позову суб`єкта владних повноважень стягненню з відповідача підлягають лише судові витрати, які були пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 сплаченого судового збору не підлягає до задоволення.
Разом з тим, оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов слід задовольнити частково.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 77, 90, 139, 242-246, 256, 371, 382 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Донецького державного університету внутрішніх справ (код ЄДРПОУ - 08571423) витрати, пов`язані з утриманням під час навчання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ в розмірі 140669,89 грн (сто сорок тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень вісімдесят дев`ять копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	П.П.Микуляк