РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
16 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/24073/25	
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
до	Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" 	
 	про стягнення заборгованості з капіталізованих платежів, -	
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулось до суду з позовом до Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" про стягнення капіталізованих платежів в сумі 3378274,70грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач перебуває в стані припинення та у відповідь на звернення позивача не визнав грошові вимоги управління, оскільки підприємство не є платоспроможним. Вказано, що оскільки капіталізовані платежі сплачені відповідачем добровільно, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення таких коштів в судовому порядку. З цих підстав, просив позов задовольнити.
Ухвалою суду від 30.12.2025 відкрито провадження в справі №460/24073/25 розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач відзиву на позов у встановлений ухвалою суду строк не подав, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши заяви по суті, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив таке.
З працівниками Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" Боротюком П.П., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стались нещасні випадки пов`язаний з виробництвом, що підтверджуються актами за формою Н-1 .
Згідно з виписками медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги за результатами повторного огляду встановлено усім 3 групу інвалідності з втратою працездатності.
Постановами ГУ ПФУ в Рівненській області застрахованим особам ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , (страхувальник Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)") призначено перераховані щомісячні страхові виплати.
ОСОБА_4 , згідно з випискою МСЕК від 02.11.2021 серії АБ №0031845 має втрату працездатності 25%, що встановлено довічно. Враховуючи, що ОСОБА_4 отримує страхову виплату у розмірі 1524,70 грн., то розрахунок проведено наступним чином:1524,70 х 13,66 х 12 = 249928,82 грн. де 1524,70 грн. – щомісячна страхова виплата; 12 – місяці, що становлять рік життя, 13,66– очікувана тривалість життя.
ОСОБА_5 , згідно з випискою МСЕК від 28.11.2013 серіїАБ №0000796 має втрату працездатності 50%, що встановлено довічно. Враховуючи, що ОСОБА_5 отримує страхову виплату у розмірі 3093,01 грн., то розрахунок проведено наступним чином:3093,01 х 28,06 х 12 =1041478,33 грн. де 3093,01 грн. – щомісячна страхова виплата; 12 – місяці, що становлять рік життя, 28,06– очікувана тривалість життя.
ОСОБА_2 , згідно з випискою МСЕК від 24.01.2023. серіїАБ №028928 має втрату працездатності 35%, що встановлено довічно. Враховуючи, що ОСОБА_2 отримує страхову виплату у розмірі 2609,16 грн., то розрахунок проведено наступним чином:2609,16 х 22,60 х 12 = 707604,19 грн. де 2906,16 грн. – щомісячна страхова виплата; 12 – місяці, що становлять рік життя, 22,60– очікувана тривалість життя.
ОСОБА_3 , згідно з випискою МСЕК від 06.02.2018 серії АБ№020527 має втрату працездатності 60%, що встановлено довічно. Враховуючи, що ОСОБА_3 отримує страхову виплату у розмірі 3659,30 грн., то розрахунок проведено наступним чином:3659,30 х 22,60 х 12 = 1379263,36 грн. де 3659,30 грн. – щомісячна страхова виплата; 12 – місяці, що становлять рік життя, 31,41– очікувана тривалість життя.
03.09.2024 листом за №1700-0803-8/49977 позивач надіслав голові комісії з припинення Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)"заяву про визнання кредитором по капіталізованих платежах, визнання грошових вимог в сумі 3378274,70 грн та внести їх до реєстру вимог кредиторів.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив вказані кошти, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 23.09.1999 №1105-XIV(далі - Закон №1105-XIV).
Згідно зі ст.3 Закону №1105-XIV соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування витрат, пов`язаних із наданням страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання коштів соціального страхування на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 8) цільового використання коштів соціального страхування; 9) відповідальності роботодавців та страховика за реалізацію права застрахованої особи на страхові виплати та соціальні послуги згідно з цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 ст.4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Уповноважений орган управління є держателем та адміністратором електронного реєстру листків непрацездатності як складової частини реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абз.1, 3 ч.1 ст.22 Закону №1105-XIV страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).
У разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації страхові виплати за страховими випадками, які настали до ліквідації (реорганізації), здійснюються застрахованим особам правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - територіальним органом уповноваженого органу управління за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №95 "Деякі питання капіталізації платежів у випадках ліквідації страхувальників" установлено, що капіталізація платежів у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованих осіб, здійснюється до Пенсійного фонду України у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 986.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 затверджено Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників (далі - Порядок №986, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Відповідно до п.2 Порядку №986 термін “капіталізація платежів” означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Пенсійного фонду України для забезпечення соціальних послуг, страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Згідно з п.3 Порядку №986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення соціальних послуг, страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, щомісячна страхова виплата, витрати на надання соціальних послуг догляду вдома та натуральної допомоги, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством. 
За правилами п.4 Порядку №986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 35 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином:
1) щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з розміру щомісячної страхової виплати потерпілого або особи, яка отримує страхові виплати в разі смерті потерпілого на дату проведення розрахунку;
2) витрати на соціальні послуги догляду вдома та натуральної допомоги відповідно до медичного висновку - згідно з нормами, встановленими законодавством на дату проведення розрахунку.
Відповідно до п.7 Порядку №986 капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме виплат за листками непрацездатності, страхової виплати у разі переведення потерпілого на легшу, нижчеоплачувану роботу.
Пунктом 8 Порядку №986 встановлено, що у кредиторських вимогах Пенсійного фонду України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації. Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються територіальному органу виконавчої дирекції Пенсійного фонду України, у якому страхувальник перебуває на обліку.
Системний аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що у разі припинення, страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю та здоров`ю працівників, зобов`язаний внести до Фонду належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.
Висновок аналогічного змісту викладено у постановах Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 360/1674/22, від 25.03.2025 у справі № 240/29723/23, від 16.04.2025 у справі №280/4921/19.
Як встановлено ч.2 ст.1205 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов`язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого.
Отже, вимоги ч.2 ст.1205 ЦК України та положення Порядку №986 щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та припинення діяльності фізичних осіб-підприємців.
Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі №809/1738/17 та Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №820/2837/17.
Суд враховує, що у відносинах капіталізації платежів завжди беруть участь три учасники, а саме: Фонд та його робочі органи, застрахована особа, тобто фізична особа, яка підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, та страхувальник, тобто роботодавець, який зобов`язаний сплачувати єдиний внесок.
Водночас метою капіталізації платежів є задоволення вимог, що виникли із зобов`язань Фонду перед застрахованою особою, яка стала потерпілою внаслідок заподіяння їй шкоди життю та здоров`ю від нещасного випадку на виробництві.
Таким чином, капіталізація платежів полягає у визначенні суми коштів, яку Фонд повинен сплатити застрахованій особі за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності застрахованої особи, у зв`язку з ліквідацією страхувальника.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" перебуває в стані припинення.
Згідно з розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особи, яка має право на страхові виплати в разі втрати годувальника) в ГУ ПФУ в Рівненській області щодо страхувальника Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" загальна потреба в капіталізації становить 3378274,70 грн.
Поряд з цим, всупереч наведеним вище правовим нормам, відповідачем не виконано обов`язок щодо проведення капіталізації платежів для продовження страхових виплат особі, потерпілій на підприємстві.
Жодних доказів сплати відповідачем суми капіталізованих платежів у розмірі 3378274,70 грн. суду не надано та матеріали справи не містять. Як і не надано доказів, що за результатами звернення позивача як кредитора відповідачем складено передавальний акт і, відповідно, включено до нього суму заборгованості перед позивачем.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За встановлених обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а сума капіталізованих платежів в розмірі 3378274,70 грн - стягненню з відповідача в судовому порядку.
Враховуючи відсутність доказів понесених позивачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, розподіл судових витрат в силу вимог ч.2 ст.139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Державного підприємства “Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України №46” задовольнити повністю.
Стягнути з Державного підприємства “Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України №46” на корить Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076) капіталізовані платежі по страхових виплатах потерпілим (на р/р: НОМЕР_1 у Філія – Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО — 333368) в сумі 3378274,70 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 16 лютого 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 
Відповідач - Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" (с. Катеринівка,Рівненська обл., Сарненський р-н,34541, ЄДРПОУ/РНОКПП 08680709) 

Суддя       Н.В. Друзенко