Справа № 548/2574/25
Провадження № 2/548/203/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2026 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Старокожка В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Скрипніченко М.І., 
розглянувши у приміщенні суду м. Хорола у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", представник позивача Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
представник позивача Усенко М. 19.11.2026, діючи в інтересах свого довірителя ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У обґрунтування позову зазначив, що 13.12.2022 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 8252936. Відповідно до вказаного договору, банк надав позичальниці кредит у сумі 3000,00 грн на вказаних у ньому умовах.
28.03.2023 ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ.
Згідно з вищевказаним договором ТОВ ''ФК ''Кредит-Капітал'' набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб-боржників ТОВ "Мілоан", в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8252936 від 13.12.2022. 
Оскільки всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 своєчасно не вносила платежів на повернення кредиту, порушуючи взяті на себе договірні зобов`язання, станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідачки перед позивачем становила 12270,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 8700,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 570,00 грн.
На поштову адресу боржниці позивачем було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.
Станом на момент звернення з позовом до суду заборгованість відповідачкою не погашена.
Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ ''Фінансова компанія ''Кредит-Капітал'' заборгованість за кредитним договором в розмірі 12270,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 8700,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 570,00 грн та судові витрати.
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 20.11.2026 було відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачці строк для подання відзиву на позов - 15 днів.
16.01.2026 відповідачка ОСОБА_1 подала до канцелярії суду відзив на позов, у якому у задоволенні позову прохала відмовити повністю з урахуванням того, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 3000,00 грн вона сплатила 04.12.2025 добровільно, що підтверджується відповідною копією квитанції, однак, оскільки вона є одинокою матір`ю, має скрутне матеріальне становище, тому не має можливості сплачувати відсотки за кредитним договором, які нараховані кредиторами та судові витрати, які вважає неспівмірними з її матеріальним станом.
Відповідь на відзив до суду не надходила.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, виходячи з такого.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 13.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ "Мілоан" із анкетою-заявою на кредит № 8252936 (а.с. 14 зворот), на підставі якої між ними цього ж дня укладено договір про споживчий кредит № 8252936, який був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «R97308», що підтверджується копіями цього договору з додатками та довідкою про ідентифікацію (а.с. 7-15).
Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 3000,00 грн, строк кредиту 100 днів, пільговий період 10 днів, поточний - 90 днів. Дата повернення кредиту 23.03.2023 відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 2 цього договору (п. 2.3 кредитного договору).
Згідно з п.1.5 договору загальні витрати позичальника включають проценти за користування кредитом та комісію. Комісія за надання кредиту за ставкою 19,00 % становить 570,00 грн, нараховується одноразово від суми кредиту. Проценти нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 договору.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника.
Згідно з копією платіжного доручення від 13.12.2022 /а.с. 15 зворот/ відповідачці перераховано кошти в сумі 3000,00 грн згідно із вищевказаним договором.
Розділом 4 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.
28.03.2023 ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" уклали Договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ та 26.08.2025 додаткову угоду до нього /а.с. 17 зворот - 26/. Згідно з вищевказаним договором ТОВ ''ФК ''Кредит-Капітал'' набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб-боржників ТОВ "Мілоан", в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8252936 від 13.12.2022 на загальну суму 12270,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту - 3000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 8700,00 грн; простроченої заборгованості за комісією - 570,00 грн, що підтверджується копією витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 10.09.2025 /а.с. 27/.
Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту, складеного ТОВ "Мілоан" за період з 13.12.2023 по 23.03.2023 та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 8252936 від 13.12.2022, складеного позивачем станом на 22.10.2025, загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 12270,00 грн /а.с. 16-17/. Відповідачкою оплати по кредиту не вносилися.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило ОСОБА_1 шляхом надіслання їй 16.10.2025 претензії з вимогою погашення кредитної заборгованості на вищевказану суму /а.с. 27 зворот/.
Станом на дату звернення позивача до суду із цим позовом даних про погашення заборгованості відповідачкою не було.
Згідно із копією квитанції № 77528625-1 від 04.12.2025 відповідачка сплатила в рахунок погашення заборгованості за кредитом 3000,00 грн /а.с. 45/. 
ОСОБА_1 позов в частині нарахованих відсотків та комісії за користування кредитними коштами не визнала у зв`язку із скрутним матеріальним станом та неможливістю їх сплатити, оскільки вона є одинокою матір`ю, що підтверджується відзивом на позов від 06.01.2026 /а.с. 44-46/.
Норми права, застосовані судом.
Згідно із ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61).
Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається.
Мотивована оцінка аргументів сторін.
Матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги позивача до ОСОБА_1 .
Договір про споживчий кредит № 8252936 від 13.12.2023, як і договір факторингу від 28.03.2023 з додатковою угодою до нього, є чинними, доказів повного погашення заборгованості ні позивачу, ні первісному кредитору відповідачкою не надано.
Отже, позивач, як новий кредитор, отримав право вимоги до боржниці ОСОБА_1 .
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.
При укладенні цього договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Отож, укладений між сторонами кредитний договір є обов`язковим до виконання.
Відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що вона не укладала з первісним кредитором вказаного вище договору кредиту. У відзиві на позов вона не заперечує ні факту укладення цього договору, ні отримання кредитних коштів в сумі 3000,00 грн на умовах, визначених у ньому.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк в повному об`ємі не була погашена. 
Отже, відповідачкою були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором, що становить 12270,00 грн. Ця заборгованість на переконання суду нарахована правомірно, сторонніх нарахувань не містить, відповідачкою не спростована.
За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги ТОВ ''Фінансова Компанія ''Кредит-Капітал'' про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 є обґрунтованими.
Суд враховує, що після звернення позивача до суду із цим позовом відповідачка сплатила на користь останнього частину заборгованості в сумі 3000,00 грн, що підтверджено копією відповідної квитанції.
З урахуванням цього, заборгованість в сумі 12270,00 грн, що нарахована первісним кредитором та з вимогою про стягнення якої позивач звернувся до суду, підлягає зменшенню на 3000,00 грн і має становити 9270,00 грн, а тому позовні вимоги слід задоволити частково.
Суд не приймає аргументи відповідачки про неможливість сплати відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку із її скрутним матеріальним становищем, оскільки, як це визначено ч.ч. 1-2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн згідно з квитанцією про сплату від 10.11.2025.
Зважаючи на те, що позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 75,55 % сплаченого позивачем судового збору, що становить 1830,12 грн.
Щодо стягнення із ОСОБА_1 витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 грн, суд зазначає таке.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі до суду подано: копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Апогет", копію акту наданих послуг від 20.10.2025, детального опису наданих послуг, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру від 02.07.2025 адвоката Усенка М.І. про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (виконання робіт, послуг) на загальну суму 8000,00 грн.
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат.
Водночас, відповідачка у відзиві заявила про неспівмірність цих судових витрат її матеріальному стану та прохала, в тому числі, у їх стягненні відмовити. Тобто, фактично не погодилася із розміром цих судових витрат.
З урахуванням позиції відповідачки, обставин справи, пропорційності предмета спору, ціни позову, значення справи для сторін, вжиття відповідачкою заходів для добровільного чісткового погашення заборгованості, її матеріального стану, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат позивача на правничу допомогу до 4000,00 грн, що на думку суду буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності та обсягу виконаних адвокатом робіт по справі, яка є стандарною із числа справ про стягнення заборгованості із боржників по кредитних договорах на користь ТОВ "Кредит-Капітал".
Ураховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню із відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді правової допомоги адвоката, які з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог (75,55 %) становлять 3022,00 грн.
Вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610-612, 1050, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", представник позивача Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 8252936 від 13.12.2022 в розмірі 9270 (дев`ять тисяч двісті сімдесят) грн 00 коп на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова Компанія ''Кредит-Капітал''. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова Компанія ''Кредит-Капітал'' судовий збір в сумі 1830 (одна тисяча вісімсот тридцять) грн 12 коп та та 3022 (три тисячі двадцять дві ) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" (код ЄДРПОУ 35234236), адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий