Справа № 523/13890/25
Провадження №2/523/1878/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Мурманової І.М.
за участю секретаря судових засідань – Сивак К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, звернулась адвокат Іскра Світлана Леонідівна. 
В обґрунтування позовних вимог представник зазначила, що 01.03.2021 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., було вчинено виконавчий напис 1027.
Представник зазначає, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. стягувачем було подано договір іпотеки від 04.08.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., а відомості щодо подання інших документів відсутні.
Згідно п. 6.5 кредитного договору № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. зазначено, що кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції та інші витрати, у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таким чином, право вимоги у кредитора виникло з моменту порушення виконання позичальником основного зобов`язання, що відповідає моменту надіслання позичальнику вимоги про дострокове виконання зобов`язання. 
Вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № 1140000/15-67041 на ім`я позичальника, ОСОБА_1 , та вимогу про усунення порушення основного зобов`язання № 1140000/15-67042 на ім`я майнового поручителя, ОСОБА_2 , було надіслано кредитором 02 березня 2016 року. 
Виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки було вчинено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. 01 березня 2021 року, тобто з порушенням трирічного строку, встановленого законодавством для вчинення виконавчого напису. При цьому, згідно з п. 3.5. Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Так, у разі, якщо для одержання виконавчого напису кредитор надав нотаріусу копії вищезазначених вимог від 02.03.2016 р., останній повинен був усвідомлювати, що умову щодо спливу не більше, ніж трьох років, з дня виникнення права вимоги не виконано.
З урахуванням викладеного представник позивача просить: визнати виконавчий напис № 1027 від 01.03.2021 р. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , частина якої належить ОСОБА_1 , виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 19 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, третій особі пояснення щодо позову.
На адресу суду 08.10.2025 року (вх. №41354) надійшли додаткові пояснення у справі за підписом представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» Федяєва С.В. згідно яких представник зазначив, що позовні вимоги є недоведеними та не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Представник зазначає, що у позовній заяві позивач спирається на те що із боку Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» нотаріусу не було надано документів, для підтвердження заборгованості, хоча належними доказами не спростовує це. У Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №916/1191/17: Суд зазначив, що для вчинення виконавчого напису нотаріусом необхідно подати документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Також у Постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №916/312/18: При вирішенні питання безспірності заборгованості суд не повинен обмежуватися лише формальним підходом до документів, поданих нотаріусу. Необхідно перевірити обґрунтованість нарахованого боргу. Велику увагу суду звертаємо на тещо доказів( розрахунків ) на спростування вказаної заборгованості, позивачка не надана.
Відповідно до викладеного, представник зазначає, що позивач не надав належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості, та відповідно до практики Верховного Суду, не підтверджено безспірність боргу, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не можуть бути задоволені (а.с.21-23). 
Чергове судове засідання у справі призначено на 17 лютого 2026 року, сторони до суду не з`явились.
Представник позивача  ОСОБА_1 адвокат Іскра С.Л. звернулась на адресу суду з заявою про слухання справи за її відсутності, відповідно до якої зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.36). 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.35), про причини не явки суду не повідомив, надав суду пояснення щодо позову, згідно яких зазначив, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. 
Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про час та місце слухання справи повідомлена (а.с.33,34), про причини не явки суду не повідомила, з будь-якими заявами не зверталась. 
З урахуванням викладеного судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернулась з заявою про слухання справи за її відсутності, відповідач повідомлений та висловив свою думку щодо позовних вимог, а тому підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. 
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження обставин позову, документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
У позовній заяві представник позивача посилається на порушення нотаріусом вимог щодо вчинення виконавчого напису, а саме ст.ст. 34, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», у зв`язку з викладеним просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. 
Судом досліджені наступні документи. 
Матеріалами справи встановлено, що 04 серпня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/0075/74/62167. 
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між АППБ «АВАЛЬ», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 04.08.2006 р., відповідно до якого ОСОБА_2 є поручителем за вищезазначеним кредитним зобов`язанням, та договір іпотеки від 04.08.2006 р. за р. № 2626, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай Світланою Володимирівною., відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 . 
15 травня 2017 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/4331/17 позов Публічного акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», яке є правонаступником АППБ «АВАЛЬ», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором задоволено; у рахунок погашення заборгованості у розмірі 70 562 (сімдесят тисяч п`ятсот шістдесят два) долари США 46 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1 860 420 (один мільйон вісімсот шістдесят тисяч чотириста двадцять) гривень 05 коп. за кредитним договором № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на трьохкімнатну квартиру, житловою площею 38,4 кв. м., загальною площею 73,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцям ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. 06.03.2002 р. за р. № 1732, шляхом продажу її на прилюдних торгах за початковою ціною, що буде визначена в експертному звіті суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;
стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» судовий збір у сумі по 13 953 (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 15 коп. з кожного. 26 травня 2020 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/3369/20 позов Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», яке є правонаступником ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість в розмірі 72 085 (сімдесят дві тисячі вісімдесят п`ять) гривень 52 коп.; 
стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні. 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2024 року у справі № 523/16623/24 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС», про заміну сторони виконавчого провадження задоволено; замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФАНАНС» у виконавчому провадженні № 65260842 по виконанню виконавчого напису № 1027 від 01.03.2021 р. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича від 27 січня 2025 року у виконавчому провадженні № 65260842 замінено стягувача – АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на правонаступника – ТОВ «КОМПАНІ ФАНАНС». 
Представник позивача зазначає, що з ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2024 р. ОСОБА_1 стало відомо про виконавче провадження № 65260842 з виконання виконавчого напису № 1027 від 01.03.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , частина якої належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. 06 березня 2002 року за р. № 1732, зареєстрованого в Одеському міському БТІ та РОН 26 березня 2002 року, зареєстрованого в книзі під № 18 доп.к, на сторінці № 16, під реєстровим № 428. 
Відповідно, представник ОСОБА_1 , адвокат Іскра Світлана Леонідівна, звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. із адвокатським запитом, в якому просила надати належним чином завірену копію виконавчого напису № 1027 від 01.03.2021 р. 
Представник зазначає, що позивач, ОСОБА_1 , вважає виконавчий напис № 1027 від 01.03.2021 р., виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В., таким, що не підлягає виконанню, що стало підставою звернення до суду.
Представник зазначає, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. стягувачем було подано договір іпотеки від 04.08.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В., а відомості щодо подання інших документів відсутні.
Відповідно до п. 6.5 кредитного договору № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006р. зазначено, що кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції та інші витрати, у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. 
Таким чином, право вимоги у кредитора виникло з моменту порушення виконання позичальником основного зобов`язання, що відповідає моменту надіслання позичальнику вимоги про дострокове виконання зобов`язання. 
Представник у позові вказує, що вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № 1140000/15-67041 на ім`я позичальника, ОСОБА_1 , та вимогу про усунення порушення основного зобов`язання № 1140000/15-67042 на ім`я майнового поручителя, ОСОБА_2 , було надіслано кредитором 02 березня 2016 року. 
Як відомо, виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки було вчинено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. 01 березня 2021 року, тобто з порушенням трирічного строку, встановленого законодавством для вчинення виконавчого напису.
При цьому, згідно з п. 3.5. Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. 
Так, у разі, якщо для одержання виконавчого напису кредитор надав нотаріусу копії вищезазначених вимог від 02.03.2016 р., останній повинен був усвідомлювати, що умову щодо спливу не більше, ніж трьох років, з дня виникнення права вимоги не виконано. 
В іншому разі стягувачем взагалі не було подано копії письмових вимог про усунення порушення виконання зобов`язання, які були надіслана боржнику та майновому поручителю, що вимагається Переліком. 
Згідно з п. 2.3. глави 16 розділу 2 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. 
Представник зазначає, та звертає увагу суду на те, що в 2021 році за тридцять днів до вчинення виконавчого напису від 01.03.2021 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не отримували письмових вимог про усунення порушень, а отже – не були сповіщені належним чином про вчинення виконавчого напису. 
Таким чином, при вчиненні виконавчого напису № 1027 від 01.03.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. у будь-якому випадку було порушено вимоги чинного законодавства.
Згідно з ч. 4 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 
Звернення стягнення на предмет іпотеки можливе або в судовому порядку, або в позасудовому. 
Позасудовий порядок передбачає або вчинення нотаріусом виконавчого напису, або звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору. 
Однак, як було встановлено, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.05.2017 р. у справі № 523/4331/17 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. було звернуто стягнення на іпотечну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а отже – іпотекодержатель скористався своїм законним правом звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку.
Надалі, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2020 р. було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість за кредитним договором № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. в розмірі 72 085 (сімдесят дві тисячі вісімдесят п`ять) гривень 52 коп., оскільки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість було погашено не в повному обсязі. 
Таким чином, повна сума заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/62167 від 04.08.2006 р. була стягнута АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у судовому порядку. 
В свою чергу, приватним нотаріусом Шевченко О.В. у виконавчому написі № 1027 від 01.03.2021 р. було зазначено, що сума, що підлягає стягненню, становить 36 981 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят один) долар США 12 центів, незважаючи на те, що стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, в тому числі звернення стягнення на предмет іпотеки, відбулося на підставі рішення суду. 
Керуючись положеннями ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. 
Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. 
Мета вчинення виконавчого напису – надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. 
Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. 
З урахуванням викладеного суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що подання стягувачем відповідно до Переліку кредитного договору та договору, за якими вже було здійснено стягнення, не є підтвердженням безспірності заборгованості, оскільки сума, що начебто підлягає стягненню згідно з виконавчим написом, вже була стягнута за рішеннями суду, які на момент вчинення виконавчого напису набрали законної сили. 
Більш того, документи, які підлягають пред`явленню нотаріусу та повинні підтверджувати безспірність заборгованості згідно зі ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», не встановлюють наявність саме такої суми фактичної заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Таким чином, сума боргу за виконавчим написом у розмірі 36 981 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят один) долар США 12 центів не підтверджується жодним документом, зокрема вимогою до позичальника та поручителя із розрахунком заборгованості.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. 
Для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. 
Отже, з викладеного вбачається, що при вчиненні виконавчого напису № 1027 від 01.03.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вийшла за межі безспірної юрисдикції та порушила приписи ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання виконавчих написів такими, що не підлягає виконанню, суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5(далі Порядок).
Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року.
Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
До того ж, згідно розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172) «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Тобто, об`єктом дослідження нотаріусом при вчиненні виконавчого напису є кредитний договір та виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто, дана виписка щодо боргу та строку його погашення, надається саме стягувачем - стороною кредитного договору.
Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус.
Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.
Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.
З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.
Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999р., а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 1027 від 01.03.2021р. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , частина якої належить ОСОБА_1 , виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною.
Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
З огляду на те, що позивачем питання щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору не порушувалось, судом не вирішується питання про стягнення судового збору. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 34,87- 89 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.2, 10, 12, 49, 76,-82, 89, 247, 258, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити. 
Визнати виконавчий напис 1027 від 01.03.2021 р. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , частина якої належить ОСОБА_1 , виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, таким, що не підлягає виконанню.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 23.02.2026р.
Суддя: